ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 816/870/16
адміністративне провадження № К/9901/25463/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області 
на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2016 року (Суддя: Канигіна Т.С.),
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року (Судді: Русанова В.Б., Курило Л.В., Присяжнюк О.В.),
у справі № 816/870/16 
за позовом Публічного акціонерного товариства «АвтоКраАЗ» 
до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області 
про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:
У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «АвтоКрАЗ» (далі - позивач, ПАТ «АвтоКрАЗ») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень від 17.11.2015 року №№ 0019251504/562, 0019231504/563.
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року, позов задоволено.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просив задовольнити скаргу, скасувати судові рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу обґрунтував правомірністю прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень, у відповідності до яких позивачу нараховані штрафні санкції за порушення граничного строку сплати суми грошових зобов`язань з орендної плати за землю, визначеного в деклараціях з плати за землю від 19.02.2015 року № 9018285133 та від 27.02.2015 року № 9025398397, та уточненій декларації від 03.03.2015 року № 9027937370 (по датам сплати 30.08.2015 року, 30.09.2015 року, 28.10.2015 року, 30.10.2015 року). В доводах скаржник посилався на те, що нормами чинного законодавства визначено лише граничний термін, протягом якого контролюючий орган зобов`язаний підготувати відповідний висновок про перерахування надміру сплачених коштів в рахунок інших платежів, проте судами не взято до уваги, що подані листи-заяви ПАТ «АвтоКраАЗ» до Кременчуцької ОДПІ 18.08.2015 року та 15.09.2015 року про перерахування надміру сплачених коштів в рахунок орендної плати за землю, обмежують контролюючий орган підготувати висновок на перерахування коштів та погодити із ГУ ДФС у Полтавській області. Тому позивач, з метою уникнення порушення терміну сплати грошових зобов`язань з орендної плати за землю мав подати такі заяви раніше.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами, ПАТ «АвтоКрАЗ» до Кременчуцької ОДПІ подано податкові декларації з орендної плати за землю від 19.02.2015 р. № 9018285133 та № 9025398397 від 27.02.2015 р., а також уточнюючу податкову декларацію № 9027937370 від 03.03.2015 р., якими визначено до сплати орендну плату за землі державної або комунальної власності на 2015 рік із граничним терміном сплати податкових зобов`язань за червень-серпень 2015 року ПАТ « АвтоКраз» - 30.07.2015 р., 30.08.2015 р. та 30.09.2015 р.

За наслідками проведеної Кременчуцькою ОДПІ перевірки ПАТ «АвтоКрАЗ» з питань своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за червень-серпень 2015 року складено акт перевірки №482/16-03-15-04 від 02.11.2015 року з висновками про порушення позивачем вимог пункту 126.1 статті 126 та пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України у зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за червень-серпень 2015 року (а.с. 16-17).
За висновками акта перевірки 17.11.2015 р. відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №0019251504/562, яким позивачу за затримку на 30 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю нараховані штрафні санкції у розмірі 195 462,97 грн (а.с. 14);
- №0019231504/563, яким позивачу за затримку на 61 календарний день сплати суми грошового зобов`язання з орендної плати за землю нараховані штрафні санкції в розмірі 558342,37 грн (а.с. 15).
Вищенаведені податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем до контролюючого органу, проте скарги були залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (а.с. 25-35).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався неправомірністю нарахування позивачу штрафних санкцій, оскільки відповідач за заявою позивача вчасно не вчинив дії по зарахуванню в рахунок сплати платежів з орендної плати за землю наявної в нього переплати з податку на прибуток, проте нарахував позивачу штрафні санкції за несвоєчасну сплату орендної плати за землю, що в своєю чергу порушує право платника на своєчасне погашення орендної плати за землю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про  розмір нормативної грошової оцінки земельної  ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 288.7 статті 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог  статей 285-287  цього розділу.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно абз. 1, 3 пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
При цьому пунктом 43.3 статті 43 вказаного Кодексу передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Так, згідно з пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно  із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює  казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Тобто вищенаведеними вимогами ПК України передбачено право платника  на можливість зарахування надмірно сплачених коштів в рахунок сплати інших платежів. При цьому вказані вимоги ПК України не вимагають від платника податків здійснення будь-яких інших дій, крім подачі заяви до податкового органу про зарахування надміру сплачених сум з інших платежів в рахунок сплати боргу.
Як встановлено судами, та не заперечується сторонами, станом на 01.08.2015 р. у ПАТ «АвтоКрАЗ» була наявна переплата з податку на прибуток у розмірі: 5 071 871,97 грн., станом на 31.08.2015 р. - 4 524 944,97 грн., станом на 30.09.2015 р. - 4 221 944,97 грн., вищенаведене підтверджується обліковою карткою (а.с. 134-154).

Так, ПАТ «АвтоКрАЗ» з метою реалізації передбаченого ПК права на погашення податкового зобов`язання з орендної плати за землю за рахунок переплати з податку на прибуток, зверталося до Кременчуцької ОДПІ з відповідними заявами-листами від 07.07.2015 р., 18.08.2015 р. та 15.09.2015 р. про зарахування надміру сплачених грошових коштів з податку на прибуток (у розмірах: 1  200  000, 00 грн, 1  900  000, 00 грн, 3  400  000, 00 грн) в рахунок сплати податкових зобов`язань звітних (податкових) періодів з орендної плати за земельні  ділянки державної та комунальної власності (а. с. 44, 46, 49).

Проте відповідачем вищевикладені заяви при нарахуванні штрафних санкцій враховані не були, що є порушенням право позивача на своєчасне погашення орендної плати за землю за рахунок наявної в нього переплати. Подання вказаних заяв до проведення перевірки спростовує доводи контролюючого органу про подання їх з запізненням, що унеможливило податковий орган своєчасно їх розглянути та скласти відповідний висновок, оскільки від позивача в розумінні вимог ПК України вимагається тільки подання відповідних заяв, як підстави для сплати самостійно визначених сум за рахунок підтвердженої наявної переплати з інших сум. 

При цьому зарахування переплати частково було проведено відповідачем 28.10.2015 р. в сумі 778 924,00 грн. та повністю тільки 26.11.2015 р. в сумі 1 200 000,00 грн, що підтверджується повідомленнями про залік переплат від 28.10.2015 року та від 26.11.2015 року (а.с. 53- 54). 

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що штрафні санкції нараховані податковим органом за несвоєчасну сплату , застосовані безпідставно, оскільки бездіяльність відповідача щодо зарахування переплати в рахунок інших платежів призвела до порушення позивачем строків сплати.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального права.
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій  виконано  всі  вимоги  процесуального  законодавства, всебічно  перевірено  обставини  справи,  вирішено  справу  у  відповідності  до  норм  матеріального  права, постановлено  обґрунтовані  рішення,  в  яких  повно  відображені  обставини,  що  мають  значення  для  справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.
Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

 Головуючий суддя	  	  І.А. Васильєва	
 Судді:	  	  С.С. Пасічник	
 	  	  В.П. Юрченко