ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року	  м. Одеса	Справа № 915/2088/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк  Г.П.,
суддів: Головея В.М., Савицького Я.Ф. 
при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.
(склад суду змінено згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Колоколова С.І. на лікарняному) 

за участю представника від відповідача -Іванової Т.В., посвідчення адвоката України № 801 від 10.05.2011; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 801 від 10.05.2011; ордер серія ВЕ № 1014930 від 12.08.2020; договір про надання правової допомоги № 4 від 12.08.2020    
/позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника/;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокоференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-груп”
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2020, проголошене о 12:11:21 суддею Ткаченко О.В. у м. Миколаєві, повний текст якого складено 30.03.2020
у справі № 915/2088/19
за позовом Миколаївської міської ради
до скаржника
про стягнення 605     031,79 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Миколаївська міська рада звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі –ТОВ) “Профіт-Груп” про стягнення 605     031,79 грн. за безоплатне користування земельною ділянкою площею 2983 кв.м по вул.     Наваринській, 2/1 у м. Миколаєві. Крім того,позивач просив стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.
Правовою підставою заявлених вимог позивач визначає статті 1212 - 1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та зауважує, що після набуття права власності на об`єкт нерухомого майна у 2014 році відповідач належно не оформив право користування спірною земельною ділянкою, що свідчить про користування відповідачем земельною ділянкою без достатньої правової підстави внаслідок чого територіальна громада позбавлена можливості отримати дохід.
ТОВ “Профіт-груп” у відзиві на позов та запереченнях заявило про пропуск позивачем строку позовної давності щодо частини вимог. 
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2020 позов задоволено та стягнуто з ТОВ “Профіт-груп”, на користь Миколаївської міської ради кошти в сумі 605     031,79 грн. за безоплатне користування земельною ділянкою площею 2983 кв.м  по вул. Наваринській, 2/1 у м. Миколаєві, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 9     075,48 грн. 
Суд першої інстанції зазначив, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України, оскільки дія договору оренди спірної земельної ділянки укладеного свого часу між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Купецький», після переходу права власності на нежитловий об`єкт від «Торговий дім «Купецький» до відповідача не припинилась, в даному випадку лише відбулась заміна орендаря і відсутність реєстрації цього факту не суперечить нормам земельного законодавства, з огляду на наведене предметом спору у даній справі є вимога про стягнення несплаченої орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності. При цьому перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми, суд визнав його обґрунтованим та стягнув з відповідача кошти за період з 01.04.2016 по 01.03.2019 у сумі 605     031,79грн. як за безоплатне користування земельною ділянкою. Відмовляючи у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності господарський суд зазначив, що перебіг позовної давності неодноразово переривався у зв`язку із вчиненням відповідачем дій щодо визнання обов`язку з оплати за користування земельною ділянкою, та почався заново з 28.05.2019, тобто з дати прийняття рішення виконкомом Миколаївської міської ради про затвердження акту комісії з визначення збитків, отже, позов подано в межах трирічної позовної давності. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ “Профіт-груп” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Зокрема, за твердженням апелянта позивач за наявності між сторонами договірних відносин неправомірно звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, при цьому місцевий господарський суд правомірно встановивши наявність зазначених обставин в підсумку безпідставно стягнув з відповідача кошти як за безоплатне користування земельною ділянкою, тоді як мав відмовити у задоволенні позовних вимог через обрання позивачем неналежного способу захисту свого права. Отже суд застосувавши у межах даної справи інші праві норми, ніж ті що заявлені позивачем змінив предмет та підставу позову тоді як він позбавлений права на відповідну правову процедуру.
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин строк позовної давності, зазначивши при цьому що перебіг позовної давності неодноразово переривався у зв`язку із вчиненням відповідачем дій щодо визнання обов`язку з оплати за користування земельною ділянкою, разом з тим земельний податок, який сплачувався відповідачем, та орендна плата, на яку має право позивач, мають різну правову природу.
Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що надані позивачем докази не містять обґрунтованого розрахунку розміру нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки в цілому та за кожен рік за спірний період, з їх документальним підтвердженням, обґрунтування кожного з елементів розрахунку, а також обґрунтованого розрахунку індексації.
Апелянт стверджує, що матеріали справи не містять і доказів, які підтверджували б факт формування земельної ділянки, як об`єкту цивільних правовідносин, тобто визначення її кадастрового номеру з внесенням інформації до Державного земельного кадастру з зазначенням площі та меж, зокрема витягу з Державного земельного кадастру стосовно неї.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема, він зазначає, що оскільки право оренди за відповідачем не зареєстроване, то ним вірно визначено як підставу позову ст.1212 ЦК України.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2008 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та ТОВ “Торговий дім “Купецький” (орендар) укладено договір оренди землі (далі – Договір оренди), відповідно до п. 1.1 якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 30.11.2007 за №18/33 передає, а ТОВ “Торговий дім “Купецький” приймає в оренду земельну ділянку для обслуговування виробничих будівель і споруд по вул. Наваринській, 2/1 (Центральний район) (а.с. 15-18).
Відповідно до п. 2.1 договору оренди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 2983 кв.м, у тому числі 1687 кв.м під капітальною забудовою, 96 кв.м під спорудами, 78 кв.м під тимчасовою забудовою, 1122 кв.м. під проїздами, проходами, площадками без права передачі її в суборенду.
Відповідно до п. 3.1 договору договір діє протягом 20 років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору письмово звернутись до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди.
Відповідно до п. 4.2 договору оренди річна орендна плата за земельну ділянку (2983 кв.м) встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки, де нормативна грошова оцінка земельної ділянки (2983 кв.м.) (з урахуванням коефіцієнту щорічної індексації 1,028) на час укладення цього договору становить 1     958     071,03 грн. Виходячи з цього розмір орендної плати за рік за цим договором на момент його укладення складає 58     742,13 грн.
За передбаченими п. 4.3 договору оренди умовами розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та внесенням змін на підставі діючого законодавства й інших нормативних документів. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки змінюватиметься без внесення змін і доповнень до цього договору.
Договір оренди зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП “Центр ДЗК”, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 08.12.2008 за №040800101374, тобто він діє до 08.12.2028. 
Доводи апелянта стосовно відсутності доказів формування земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, спростовуються планом ділянки, який відповідно до п.14.5 договору є його невід`ємною частиною і в якому зазначено кадастровий номер цієї земельної ділянки (а.с.17), а також самим фактом укладання щодо неї цивільно-правової угоди.
08.12.2008 сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки площею 2983 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 (а.с. 18).
Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1) (а.с. 19), 03.07.2014 за ТОВ “Профіт-Груп” зареєстровано право приватної власності на нежитловий об`єкт загальною площею 1844,7 кв.м за адресою: м. Миколаїв, вул.      Наваринська, 2/1. 
Миколаївське управління Головного управління ДФС у Миколаївській області листом №415/9/14-29-50-05 від 22.03.2019 про надання інформації, адресованим начальнику управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради, повідомило, що ТОВ “Профіт-Груп” за податкові періоди 2015-2019 роки подавались податкові декларації з плати за землю (земельного податку з юридичних осіб) за земельну ділянку по вул. Наваринській, 2/1 в м. Миколаєві загальною площею 2983 кв.м. Також ГУ ДФС у Миколаївській області вказало, що платником ТОВ “Профіт-Груп” було самостійно сплачено земельний податок у наступних розмірах та на протязі:
- 2015 року в сумі 68652,60 грн.;
- 2016 року в сумі 91599,13 грн.;
-2017 року в сумі 112479,92 грн.;
-2018 року в сумі 95592,65 грн.;
- станом на 20.03.2019 в сумі 17380,30 грн.
15.03.2019 заступник міського голови надіслав ТОВ “Профіт-Груп” лист №970/02.02.01-22/11/14/19 від 15.03.2019, за змістом якого відповідач, як власник нерухомого майна по вул. Наваринській, 2/1 у м. Миколаєві, та у зв`язку з несплатою плати за землю запрошувався на засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. 
03.04.2019 комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам було складено акт, згідно якого визначено розмір збитків, нанесених Миколаївській міській раді у зв`язку з несплатою ТОВ “Профіт-Груп” за користування земельною ділянкою у період з 01.04.2016 до 01.03.2019 в сумі 605031,79 грн. 
Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №509 від 28.05.2019 “Про затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам” затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 03.04.2019 та встановлено, що ТОВ “Профіт-Груп” у зв`язку зі сплатою за використання земельної ділянки площею 2983 кв.м. у формі земельного податку замість орендної плати для обслуговування нерухомого майна по вул. Наваринській, 2/1 у період з 01.04.2016 до 01.03.2019 завдано збитків у розмірі 605031,79 грн. (підпункти 1.3, 1.4 пункту 1).
18.06.2019 позивач надіслав на адресу відповідача супровідний лист від 18.06.2019 з пропозицією сплатити збитки за використання земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна у період з 01.04.2016 до 01.04.2019 у розмірі 605031,79 грн. із зазначенням реквізитів для сплати. До листа долучено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та витяг з рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28.05.2019 року №509. При цьому відповідач жодних дій щодо сплати відповідних коштів не вчинив, що і стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.
Проте, предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення не збитків і не орендної плати, а безпідставно утриманих відповідачем коштів внаслідок безоплатного користування земельною ділянкою без достатніх правових підстав за ст.1212 ЦК України.
Разом з тим, відповідно до ст. 120 ЗК України (у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. 
Як вірно встановлено місцевим господарським судом матеріалами справи підтверджуються обставини переходу права власності на нежитловий об`єкт загальною площею 1844,7 кв.м за адресою: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1 та відповідно факт користування ТОВ “Профіт-Груп” земельною ділянкою загальною площею 2983 кв.м. по вул. Наваринській, 2/1 у м. Миколаєві для обслуговування виробничих будівель і споруд. 
Отже, є вірним висновок суду про те, що за наявності діючого договору оренди земельної ділянки загальною площею 2983 кв.м. по вул. Наваринській, 2/1 у м.Миколаєві у даному випадку між сторонами у справі виникли договірні взаємовідносини, оскільки має місце заміна сторони в зобов`язанні, а саме орендаря з ТОВ “Торговий дім “Купецький” на нового власника об`єкта нерухомості ТОВ “Профіт-Груп”, до якого перейшов і обов`язок зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, на якій розташоване набуте ним майно, за чинним договором, зареєстрованим належним чином.
Проте, здійснивши вірну оцінку правовідносин сторін, суд відповідно до резолютивної частини рішення задовольнив вимогу позивача, як позадоговірну.
При цьому відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правої підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Разом з тим, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна ( відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що безпідставно набутим є майно, набуте особою або збереже нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Системний аналіз положень частини 1, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України вказує на те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав , якщо це відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі зазначеної статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). 
Таким чином, оскільки між сторонами у справі, яка переглядається, існує договір оренди, а кошти, які просить стягнути позивач, є орендною платою, то такі кошти не можуть бути витребувані відповідно до ст. 1212 ЦК України як кошти за безоплатне користування земельною ділянкою без достатніх правових підстав. При цьому, застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, а саме ст.525,526, 629 ЦК України та стягнення на користь позивача належної йому орендної плати, в межах даної справи є неможливим, з огляду на відсутність для цього в матеріалах справи необхідної доказової бази щодо її розміру у сумі 605031,79     грн., зокрема належних доказів чинних в спірний період розмірів нормативно- грошової оцінки земельної ділянки, необхідних для визначення розміру орендної плати за договором.
Колегія суддів зазначає, що реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Згідно з ч. 1 ст. ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, беручи до уваги те, що договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України та враховуючи неможливість застосування в межах даної справи тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Щодо доводів апелянта про застосування строків позовної давності, то колегія залишає їх без уваги, оскільки таке застосування можливе лише у разі встановлення судом підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275,      277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
          
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-груп” задовольнити, рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2020 у справі № 915/2088/19 скасувати, в позові відмовити.
          Стягнути з Миколаївської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт-груп” 13   613,22грн. судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної скарги.
          Видачу наказів за постановою з зазначенням повних реквізитів сторін доручити Господарському суду Миколаївської області.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 26.11.2020 о 16:30

Головуючий суддя                                                            Разюк Г.П.

Суддя                                                                                 Головей В.М .

         Суддя                                                                                           Савицький Я.Ф.