Справа № 466/6758/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є. 
Провадження № 33/811/1501/20                 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі судді Партики І. В., за участю ОСОБА_1 , його представника – адвоката Жидачівської Т.М., прокурора Вітковської І.М. розглянувши апеляційну скаргу адвоката Жидачівської Т.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, 

встановив:

оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Згідно з оскарженою постановою, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді провідного спеціаліста Рахункової палати по Львівській, Волинській, Тернопільських областях, являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, а саме 04.06.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП. 
На зазначену постанову адвокат Жидачівська Т.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
По суті апеляційних вимог зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, не обґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що 04.06.2020 року ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку він зобов`язаний був подати до 00:00 год 01.06.2020 року, одразу ж після виявлення факту неподання такої декларації. На думку адвоката, це свідчить про те, що у нього не було умислу та корисливого інтересу щодо вчинення цього адміністративного правопорушення. Несвоєчасність подання заявником декларації була наслідком допущеної декларантом помилки, що означає ОСОБА_2 необережне ставлення до передбаченого законом обов`язку. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник – адвокат Жидачівська Т.М. підтримали вимоги і доводи апеляційної скарги та просили задоволити апеляційні вимоги у повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 – адвоката Жидачівської Т.М. на підтримку поданої апеляції, прокурора Вітковську І.М., яка висловилась про законність та обґрунтованість оскарженої постанови, просила таку залишити в силі, а в задоволенні апеляційних вимог – відмовити, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів пре адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 25 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання декларації без поважних причин, за наявності яких відповідальність виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку із хворобою, перебуванням на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, тримання під вартою тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
Однак, відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 22 КУпАП. при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_1 , те що останній подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 04.06.2020 р., тобто в короткі строки після закінчення терміну на подачу декларації, хоча знав, що таку декларацію слід було подати до 00:00 год. 01.06.2020 р., вважаю, що в його діях є ознаки малозначності, оскільки такі дії не спричинили жодних негативних наслідків, а тому вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.
Дане адміністративне стягнення відповідатиме вимогам ст.33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст.. 22, 294 КУпАП
постановив:

апеляційну скаргу адвоката Жидачівської Т.М. в інтересах ОСОБА_1 задоволити частково.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП змінити.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та за малозначністю вчиненого звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та обмежитись усним зауваженням.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя Партика І. В.