ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 листопада 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/8933/20
Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1362/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                               головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                  суддів: Бечка Є.М., Скрипки А А.      
                                  секретар: Позняк О.М.    
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідачі: Державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананко Костянтин Вікторович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананка Костянтина Вікторовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (суддя Требух Н.В.),  ухвалене о 12 год 45 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 06 жовтня 2020 року,  
    
                                   В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності №33936885 від 29.10.2019 року на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи». Позов мотивовано тим, що 22.03.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2401/0307/88-012 на суму 32 200 доларів США під заставу нерухомого майна. В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за укладеним у той же день Іпотечним договором банку було передану належну позивачу однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому відбулася заміна кредитора і 28.11.2012 року право вимоги за основним зобов`язанням перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». ОСОБА_1 посилалася, що у серпні 2020 року вона випадково дізналася, що право власності на предмет іпотеки було перереєстровано на ТОВ «Кредитні ініціативи», тобто було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Позивачка вважає, що у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем. 
Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просила накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотання обґрунтовано тим, що відповідач - ТОВ «Кредитні ініціативи» є суб`єктом господарювання, який здійснює фінансову діяльність (послуги), пов`язану з викупом боргів, зобов`язань (договори факторингу, відступлення прав вимоги), з метою подальшого їх стягнення, продажу, продажу заставного майна тощо, саме з метою отримання прибутку. Позивачка вважає, що існує реальна загроза відчуження спірної квартири третім особам, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2020 року заяву задоволено; накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Кредитні ініціативи». Ухвалу мотивовано тим, що доводи заяви є обгрунтованими, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. Також суд дійшов висновку, що станом на час розгляду заяви відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду застосування зустрічного забезпечення згідно з ч.3 ст.154 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати вказану ухвалу і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви. Апеляційна скарга мотивована тим, що заявницею не додано жодного доказу, який би підтверджував існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про скасування державної реєстрації права власності. Відповідач вважає, що сама заява про забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій є свідченням того, що відбувається зловживання процесуальними правами задля позбавлення кредитора можливості захистити своє законне майнове право. За доводами ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції не з`ясував обставини, які мають значення для справи, застосував заходи забезпечення позову, які не можна визнати співмірними заявленим позовним вимогам, не зазначив жодних мотивів на обґрунтування зробленого судом припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, не врахував інтересів товариства як кредитора та власника спірного майна, а також не перевірив, чи вживаються кредитором дії, спрямовані на відчуження предмету іпотеки. Також відповідач вказує, що суд не звернув уваги на неспівмірність заходів забезпечення позову, адже діє презумпція правомірності правочину, встановлена статтею 204 ЦК України. Крім того, ТОВ «Кредитні ініціативи» вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки всупереч ч.7 ст.153 ЦПК України в оскаржуваній ухвалі не вирішене питання про зустрічне забезпечення. За доводами відповідача, в матеріалах справи відсутні дані, що у позивача є майно, яке знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові, що є підставою для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Згідно зі ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є законність проведення державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 , яка перебувала у власності ОСОБА_1 і була передана нею в іпотеку на підставі Іпотечного договору, укладеного 22 березня 2007 року між ОСОБА_1 і АКБ «ТАС-Комерцбанк».
Враховуючи, що позивачкою заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, вбачається, що обраний судом вид забезпечення позову - накладення арешту на спірну квартиру, є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Колегією суддів апеляційного суду не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про неефективність вжитих заходів, чи про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав відповідача, як власника спірного майна, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки заходи забезпечення позову є тимчасовими.
Також не заслуговують на увагу посилання ТОВ «Кредитні ініціативи» на невирішення судом питання зустрічного забезпечення.
Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Враховуючи наведене правило процесуальної норми, суд має право, втім він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача (такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 25 січня 2019 року у справі №796/165/18).
Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
З аналізу зазначеної норми права вбачається, що пункт 1 частини 3 статті 154 ЦПК України передбачає одночасно дві умови, за яких є обов`язковим застосування зустрічного забезпечення, а саме: відсутність у позивача зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України. Проте, вказані норми не можуть бути застосовані, оскільки заявниця зареєстрована на території України, що підтверджується копією її паспорта (а.с.15 зворот).
У своєму клопотанні про забезпечення позову ОСОБА_1 вказувала, що пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні, а в оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду застосування зустрічного забезпечення.   
При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує, що відповідач не позбавлений права, за наявності передбачених законом підстав, ініціювати питання про зустрічне забезпечення, заміну одного заходу забезпечення позову іншим, скасування заходів забезпечення позову, відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.
Крім того, посилання ТОВ  «Кредитні ініціативи», що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам, встановленим до виконавчого документа, не грунтується на матеріалах справи.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду щодо наявності підстав для забезпечення позову не спростовують, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                             Судді: