Справа № 2604/8752/12                                                                                                                       Головуючий в суді І інстанції Галаган В.І.
Провадження № 22ц-824/9899/20                                                                                                          Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року                                                                                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,
за участі секретаря Примушка О.В.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 року про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою Акціонерного товариства «Асвіо Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа,
 
                                                                  ВСТАНОВИВ:                                                         
 
У березні 2020 року представник АТ «Асвіо Банк» звернувся до суду із заявою, в якій вказував, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2012 року позов ПАТ КБ «Актив-Банк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 115 361 грн. 75 коп., а на виконання цього рішення було видано виконавчий лист. 
У подальшому, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року було замінено сторону виконавчого провадження - кредитора ПАТ КБ «Актив-Банк» на АТ «Асвіо Банк».
Вказує, що уже після ознайомлення з матеріалами справи представнику АТ «Асвіо Банк» стало відомо, що хоча оригінал виконавчого листа і направлявся судом на адресу первісного кредитора ПАТ КБ «Актив-Банк», однак банк не отримував його, що підтверджується повторним клопотанням банку про направлення цього виконавчого листа на адресу кредитора, що, на його думку, свідчить про втрату виконавчого документа при пересилці, а тому просить суд поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати його дублікат у справі № 2604/8752/12.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 року заяву задоволено, видано дублікат виконавчого листа № 2604/8752/12 від 12 червня 2013 року, та поновлено АТ «Асвіо Банк» річний строк для пред`явлення  виконавчого листа до виконання.
Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що його не було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, крім того місцевим судом не було враховано того, що строк пред`явлення оригіналу виконавчого листа до виконання закінчився 24 жовтня 2015 року, а тому, на його думку, висновок суду про задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката є необґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року у справі № 2604/8752/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Актив-банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 115 361 грн. 75 коп.
12 червня 2013 року ПАТ «КБ «Актив-банк» отримано виконавчий лист та подано на виконання до відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України.
05 березня 2015 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва видано дублікат виконавчого листа № 2604/8752/2012 від 12 червня 2013 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва на виконання вказаного рішення.
20 березня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було задоволено заяву ОСОБА_1 та визнано таким, що не підлягає виконанню дублікат виконавчого листа № 2604/8752/2012, виданий 28 травня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва, який видано на підставі ухвали цього ж суду від 06 квітня 2015 року.
12 червня 2018 року на адресу стягувача ПАТ «КБ «Актив-Банк» надіслано оригінал виконавчого листа.
04 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва замінено сторону виконавчого провадження - кредитора ПАТ КБ «Актив-Банк» на АТ «Асвіо Банк» у справі № 2604/8752/12.
Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за наслідками втрати оригіналу виконавчого листа відсутня можливість примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб і громадян та підлягає виконанню на всій території України, з урахуванням законного інтересу боржника щодо фактичного відновлення порушеного права, - наявні підстави для задоволення заяви про видачу заявленого дубліката виконавчого листа.
Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на день ухвалення рішення суду та видачі оригіналу виконавчого документа) визначений строк, протягом якого виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання, і який складає один рік з наступного дня після набрання рішення законної сили.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII, що набрав чинності 05.10.2016 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом. Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. (правова позиція Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у Справі № 6-711цс15)
Частиною 1 ст. 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. 
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду про те, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2012 року залишається невиконаним, оригінал виконавчого листа № 2604/8752/12 втрачений, оскільки немає доказів вручення його первісному стягувачеві, і заявник АТ «Асвіо Банк» як новий кредитор у справі не отримував оригіналу виконавчого листа, а тому вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про те, що банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин втрати виконавчого листа спростовуються встановленими судом обставинами та матеріалами справи.
Крім того, посилання апелянта на те, що попередній стягувач не скористався своїм правом пред`явлення виконавчого листа до виконання, при цьому строк для пред`явлення оригіналу виконавчого листа до виконання закінчився, тому підстави для поновлення цього строку новому стягувачеві відсутні, колегія суддів відхиляє, оскільки новий кредитор як сторона виконавчого провадження звернувся до суду із заявою в рамках реалізації своїх прав у виконавчому провадженні, позаяк набув права стягувача у справі лише 04 лютого 2020 року на підставі ухвали суду, при цьому судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості залишається невиконаним, що порушує основні засади судочинства, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 березня 2020 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                               Судді: