ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2720/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
секретар судового засідання: Новошицька О.О.
за участю: відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мохни Світлани Олександрівни 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 (головуючий суддя Жук Р.В., повний текст складено 22.01.2020)
в адміністративній справі за скаргою ОСОБА_2 до відповідача Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохни Світлани Олександрівни, правонаступником якого є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання протиправними дій, а також визнання протиправною та скасування постанови від 12.07.2019 ВП№30053800 про стягнення виконавчого збору в сумі 238 767,68 грн., - 
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась 31.10.2019 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просила (а.с. 2-5, 50-51 т. 1):
- визнати протиправними дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохни Світлани Олександрівни щодо винесення постанови від 12.07.2019 року ВП №30053800 про стягнення виконавчого збору в сумі 238 767,68 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 12.07.2019 року ВП №30053800 про стягнення виконавчого збору в сумі 238 767,68 грн.
В обґрунтування вимог заначено, що постанова ВП №30053800 від 12.07.2019 року про стягнення виконавчого збору винесена протиправно, оскільки виконавчий лист не відповідав вимогам Закону України “Про виконавче провадження”.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.01.2020 позов задоволено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що державним виконавцем при винесені постанови ВП №30053800 від 12.07.2019 року про стягнення виконавчого збору не було дотримано положень ч.5 ст.26,  ч.3 ст.40 Закону України “Про виконавче провадження” №1404-VІІІ. Постанова про стягнення виконавчого збору від 12 липня 2019 року, винесена раніше, ніж постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України “Про виконавче провадження” № 1404-VІІІ, що суперечить ч.3 ст.40 Закону. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мохною Світланою Олександрівною подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що державний виконавець, керуючись ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", 12.07.2019 року виніс постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 у розмірі 238 767,68 грн., що складає 10 %  від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим листом №2-18, що виданий 12.10.2011 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області - 2 387 676,83 грн. Копію постанови направлено боржнику до відома, тому постанова є законною та скасуванню не підлягає. 
Згідно відзиву на апеляційну скаргу, що поданий позивачкою, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що відповідач немає законних підстав стягувати з ОСОБА_2 виконавчий збір та здійснювати будь-які виконавчі дії на користь ПАТ «Дельта банк» стосовно ОСОБА_2 , оскільки  ПАТ «Дельта банк» ніколи не надавав до виконавчої служби виконавчих документів про стягнення заборгованості ОСОБА_2 . Зазначає, що державний виконавець не має законного права без письмової заяви стягувача та без належного виконавчого документа проводити будь-які дії. 
Також, Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мохною Світланою Олександрівною подано заяву про зміну відповідача, а саме, замінити Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області правонаступником: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Посилається на те, що в сфері державного управління відбулося реформування, в тому числі в органах юстиції. Постановою Кабінету Міністрів України  від 09.10.2019 року №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» постановлено ліквідувати. До такого переліку входить і Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області до складу якого входив відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби. Цією ж постановою утворені юридичні особи публічного права Міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, а тому числі Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до складу якого входить новоутворене Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Оскільки один орган ліквідовано, а інший новий орган утворено, то вважає доцільним в порядку правонаступництва здійснити заміну.  
Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням позивача у зв`язку оголошенням карантину в Україні (Covid-19) та у зв`язку з хворобою позивача. 
Проаналізувавши заяву відповідача про заміну в порядку правонаступництва Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області правонаступником Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), колегія суддів апеляційної інстанції вважає таку заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв`язку з чим допущено заміну відповідача правонаступником.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3  на користь ПАТ "Дельта Банк" боргу у сумі 2 385 856,83 грн., що за курсом НБУ станом на 10.03.2011 становить 229 419 доларів США 01 цент та у рівних частинах судових витрат у розмірі 1 820грн. (а.с.16-17 т.1).
Державним виконавцем винесена постанова ВП №30053800 від 12.07.2019 року про стягнення виконавчого збору, згідно якої на підставі Виконавчого листа №2-180 що виданий 12.10.2011 року Світловодським міськрайонним судом з боржника ОСОБА_2 стягнуто виконавчий збір у розмірі 238 767,68грн. Стягувачем виконавчого збору у розмірі 238 767,68грн. є держава в особі Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 8 т. 1). 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, норми Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача, як суб`єкта владних повноважень, чітко визначені Конституцією та законами України.
Матеріали справи містять Виконавчий лист №1, що виданий Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області у цивільній справі (№2-18/11), яка розглянута 20.04.2011 року (за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), вказаний Виконавчий лист №1 виданий 12.10.2011 року (а.с. 16-17, 59 т.1). 
Виконавчий лист №1, що виданий 12.10.2011 року встановлює: 
- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, у сумі 2 385 856,83 грн., що за курсом НБУ станом на 10.03.2011 становить 229 419 доларів США 01 цент. 
- стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3  на користь ПАТ «Укрсиббанк» судовий збір у розмірі 1700грн та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних прав (а.с. 16-17 т.1).
Отже, Виконавчий лист №1, що виданий 12.10.2011 року, вказує на солідарне стягнення заборгованості з двох боржників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Водночас, в Постанові державного виконавця від 12.07.2019 (ВП№30053800)  про стягнення виконавчого збору в сумі 238 767,68 грн. визначено назву документа за яким здійснюється стягнення виконавчого збору: Виконавчий лист №2-18 виданий 12.10.2011 (а.с. 8, 54, т. 1).
Однак, матеріали справи не містять такого Виконавчого листа як №2-18, що виданий 12.10.2011 року.
Водночас, державний виконавець в Постанові від 12.07.2019 (ВП№30053800)  про стягнення виконавчого збору в сумі 238 767,68 грн. постановив стягнути вказану суму з ОСОБА_2 , натомість, державний виконавець посилається на виконавчий лист в якому вказано солідарне стягнення заборгованості з двох боржників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому, не мотивує, на яких підставах стягнення виконавчого збору здійснюється з одного боржника.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначені недоліки Постанови від 12.07.2019 (ВП№30053800) викликають сумнів щодо відповідності дій суб`єкта владних повноважень нормам законодавства України.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що виконавче провадження ВП№30053800 відкрито 30.11.2011 року (а.с. 99 т. 1).
На час відкриття виконавчого провадження ВП№30053800 застосуванню підлягав Закон України “Про виконавче провадження” (від 21.04.1999 № 606-ХІУ зі змінами).
Статтею 28 цього Закону врегульовані питання щодо виконавчого збору.
Зокрема, частина 3 ст. 28 Закону України “Про виконавче провадження” №606-ХІУ від 21.04.1999 (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) встановлювала, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. 
Отже в силу зазначеної норми постанова про стягнення виконавчого збору мала бути винесена при першому надходженні  виконавчого документа державному виконавцю. 
Однак, постанова про стягнення виконавчого збору від 12.07.2019 (ВП№30053800)  винесена через 8 років після відкриття виконавчого провадження, що не відповідає частина 3 ст. 28 Закону України “Про виконавче провадження” №606-ХІУ від 21.04.1999. 
Відповідач зазначає, що при прийнятті постанови про стягнення виконавчого збору від 12.07.2019 (ВП№30053800) керується статтями 3, 27, 40 Закону України “Про виконавче провадження” (від 02 червня 2016 року №1404-VIII).
Водночас, частиною 4 ст. 27 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору. 
Отже вказана норма також передбачає, що питання стягнення виконавчого збору вирішується державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору від 12.07.2019 (ВП№30053800) прийнята державним виконавцем після сплину 8 років від відкриття виконавчого провадження, то вище вказала норма порушена.
Також колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що норми Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року №1404-VIII дають підстави для висновку, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 
1)          фактичне виконання судового рішення;  
2)          вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.
Так, за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.
Підтвердження саме такого трактування стягнення виконавчого збору міститься в «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012  року  №512/5, якою регламентовані дії виконавця.
Пунктом 20 розділу ІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» встановлено: 
«У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені  частиною 1  статті 40 Закону (№1404-VIII). 
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму  Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця».
Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактичного   стягнута на користь стягувача. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції такі дії цілком логічні, оскільки при повторному пред`явленні виконавчого документа   до виконання необхідно буде стягувати як суму боргу, що залишилась, так   і суму виконавчого збору, виходячи саме з цієї суми.
Натомість, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з   боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до вимог ст.ст. 7, 19, 20, 25 Закону України “Про виконавче провадження” (від 21.04.1999 № 606-ХІУ зі змінами), державним виконавцем Світловодського МР ВДВС 30.11.2011 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 30053800) (а.с.99 т. 1).
Стягувачем у виконавчому провадженні (ВП № 30053800) визначено ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.99 т. 1).
При цьому, матеріали справи містять заяву представника АТ «Дельта Банк» про зміну сторони виконавчого провадження, а саме замінити ПАТ «УкрСиббанк» правонаступником ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 103-104 т. 1).
З цього приводу Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області у цивільній справі (№2-18/11) ухвалою від 23.07.2012 року допущено заміну ПАТ «УкрСиббанк» правонаступником ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 135 т. 1). 
В силу постанови  від 01.08.2017 року замінено у виконавчому провадженні стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 157 т. 1).
Також з  матеріалів справи вбачається, що з метою перевірки майнового стану боржника, державними виконавцями Світловодського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області так і відділу примусового виконання рішень неодноразово направлено запити до установ, що здійснюють реєстрацію майна (а.с.122-124, 129, 13-133, 136-138 т. 1), а саме до: 
- РСЦ МВС України в Кіровоградській області щодо наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів; 
- Державної інспекції сільського господарства щодо реєстрації на праві власності сільськогосподарської техніки; 
- Держкомзему щодо зареєстрованих за боржником земельних ділянок; Державної фіскальної служби України щодо наявності відкритих на ім`я боржника рахунків та джерел отримання доходів; 
- Пенсійного Фонду України щодо місця роботи та одержання пенсії. 
Також запити направлено до найбільш популярних банківських установ України з вимогою надати інформацію про наявність відкритих рахунків у банківських установах, про наявність договорів найму банківського сейфу та іншу інформацію, яка може сприяти виконанню рішення суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно постанови про передачу виконавчого провадження від 11.03.2019 винесеної заступником начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Журавка В.М. матеріали виконавчого провадження передано з Світловодського міськрайонного відділу ДВС на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.
28.03.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохна С.О. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №30053800 з примусового виконання виконавчого листа №2-18, що виданий 12.10.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, у сумі 2 385 856,83 грн. та у рівних частинах сідові витрати у розмірі 1820грн. (а.с. 216-217 т. 1).
При цьому, в постанові від 28.03.2019 року (ВП № 30053800) вже визначено стягувачем ПАТ «Дельта Банк» (оскільки відбулася зміна сторони виконавчого провадження в порядку правонаступництва), а боржником визначено одноособово ОСОБА_2 , при цьому виконавчий лист №1 по справі №2-18 (що виданий 12.10.2011) встановлює стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості, а не одноособово з ОСОБА_2 .
Також матеріали справи містять постанову від 12.07.2019 року ВП №30053800 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с. 2-3 т. 2).
В цій постанові визначено стягнути з ОСОБА_2 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 971,98грн. Вказану постанову позивач (згідно позовної заяви) не оскаржує, тому колегія суддів апеляційної інстанції не дає оцінку їй. 
Відповідач зазначає, що в силу ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню, а саме з суми 2 387 676,83 грн. 10% є 238 767,68грн.
Однак, постанові про стягнення виконавчого збору має передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При цьому, постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим посилання суду першої інстанції на правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №750/7624/17 стосовно того, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.
Так, нормами Закону №1404-VІІІ регулюються питання виконавчого збору, а саме:  
- питання щодо стягнення виконавчого збору вирішується відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону;
- в іншому випадку, питання виконавчого збору вирішується в порядку встановленому ч.3 ст.40 Закону №1404-VІІІ (а саме: постанова про стягнення виконавчого збору у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом). 
Таким чином, вказаним Законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При чому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження. 
З огляду на наведене вище, колегія суддів апеляційної інстанції справи погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем при винесені постанови про стягнення виконавчого збору не було дотримано положень ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ, положень ч.3 ст.40 цього ж Закону. 
Оскільки спірна постанова про стягнення виконавчого збору від 12 липня 2019 року, винесена раніше ніж постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VІІІ, то така постанова суперечить вимогам ч.3 ст.40 цього Закону.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі 580/1328/19 адміністративне провадження № К/9901/18925/19.
Також суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції,  що питання стосовно здійснення чи не здійснення дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом №2-18 від 12.10.2011 року, що визначені як підстави для стягнення виконавчого збору в даному випадку є другорядним, та таким, що не впливають на правові висновки визнання постанови державного виконавця незаконною. 
Таким чином, державний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови від 12 липня 2019 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 238 767,68грн з ОСОБА_2 . 
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції що у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, а тому постанова державного виконався від 12.07.2019 року ВП №30053800 про стягнення виконавчого збору в сумі 238767,68 грн. з ОСОБА_2  прийнята неправомірно і підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його  скасування.
Керуючись ст. 241-245, 250, 33, 315, 316, 321, 322  КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мохни Світлани Олександрівни, що є правонаступником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.01.2020  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції згідно ст.329 КАС України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова виготовлена 27.10.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова