ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року	Львів	Справа № 380/715/20 пров. № А/857/9324/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді -                                Запотічного І.І.,
суддів -                                                     Глушка І.В., Матковської З.М.,
при секретарі судового засідання:         Галаз Ю.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду   від  20 травня  2020 року ( суддя  Кравців О.Р.,   ухвалене в м. Львові о 10:39, повний текст складено 25.05.2020 р.) у справі №380/715/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області  до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-   
                                           
                                                   ВСТАНОВИВ:

23.01.2020р. Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  про стягнення податкового боргу в сумі 92092, 25 гривень.
Рішенням  Львівського окружного адміністративного  суду  від 20 травня 2020 року позов задоволено повністю.   
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не повне зясування всіх фактичних обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 року  та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що про оскаржуване судове рішення апелянту стало відомо 30.06.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Апелянт зазначає, що з незалежних від нього причин судові повістки разом з ухвалами суду йому вручені не були, що позбавило його можливості скористатися правом на подання відзиву по справі, скористатися правовою допомогою та захистити свої інтереси безпосередньо в судовому засіданні. Крім цього стверджує, що йому нічого не відомо про надіслання/вручення податкових повідомлень-рішень № 0175401318 від 04.05.2018 року та податкової вимоги форми «ф» №68354-17 від 23.06.2018р., що не дало можливості скористатися правом на  оскарження рішення контролюючого органу у встановленому порядку. Відтак вважає вказане податкове зобовязання визначене контролюючим органом відповідно до положень п.57.3 ст.57 ПК України неузгодженим.
Позивач  ГУ ДПС у Львівській області  у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає оскаржуване судове рішення законним та просить залишити його без змін.
В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Представник позивача  в судовому засіданні заперечив проти  вимог апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив апеляційну скаргу залишити  без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не   підлягає до   задоволення з наступних  підстав.
Як вбачається з матеріалів справи Головним управлінням ДФС у Львівській області на підставі акта перевірки №636/13-01-13-18/ НОМЕР_1 від 12.03.2018 винесено податкові повідомлення-рішення: №0175401318 від 04.05.2018 форми "Р" за платежем податок на додану вартість, відповідно до якого до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1870,00 грн.;   №0175381318 від 04.05.2018 форми "Р" за платежем податок на додану вартість, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання на суму 65365,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 16341,00 грн. на загальну суму 81705,00 грн.
Також відповідачу, в порядку передбаченому ст. 129 ПК України,  нараховано пеню у сумі 8517,25 грн., що підтверджується копіями зворотніх боків облікової картки платника податків за платежем: податок на додану вартість.
В подальшому, 23.06.2018 року,  податковим органом виставлено податкову вимогу форми "Ф" №68354-17 від 23.06.2018 на суму боргу у розмірі 92092,25 грн., яка направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яке, однак, не вручено та повернуто із відміткою відділення поштового зв`язку: "Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо  пересилання поштового відправлення".
Відповідно до довідки про наявність заборгованості з податків, зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області №1935/10/52-09-19 від 18.09.2019  станом на 17.09.2019 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 92092,25 грн. за платежем: податок на додану вартість. Таку ж суму відображено і у обліковій картці платника податків.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України), який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків    сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За визначенням підпункту 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення  письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкова вимога письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Пеня  сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. ст. 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання не сплаченого платником податку на встановлений строк набуває статусу податкового боргу.
Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку,  встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, приписами п. 57.3 ст. 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Як вірно встановлено судом першої інстанції  сума грошового зобов`язання відповідача виникла на підставі податкових повідомлень-рішень №0175381318 від 04.05.2018 на суму 81705,00 грн. та №0175401318 від 04.05.2018 на суму 1870,00 грн.
Крім цього позивачу за правилами п.п. 129.1.2. ст. 129 ПК України нараховано пеню за платежем податок на додану вартість у розмірі 8517,25 грн.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Як вбачається з матеріалів справи,  ГУ ДПС у Львівській області  сформовано форми "Ф" податкову вимогу від 23.06.2018 №68354-17 на суму 92092,25 грн., яку скеровано на зареєстроване місцезнаходження відповідача, однак повернулася із відміткою відділення поштового зв`язку: "Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо  пересилання поштового відправлення".
Разом з тим, доказів оскарження чи скасування вказаних вище податкових повідомлень-рішень або зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку суду не надано.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки відповідачем не було погашено узгоджені суми грошових зобов`язань, тому в силу п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України ці суми набули статусу податкового боргу (сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання).
Відповідно до довідки про наявність заборгованості з податків зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області №1935/10/52-09-19 від 18.09.2019,  станом на 17.09.2019 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 92092,25 грн. за платежем: податок на додану вартість. Таку ж суму відображено і у обліковій картці платника податків та вказана сума податкового боргу відповідача залишається не сплаченою.
Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
З врахуванням наведеного суд першої інстанції підставно задоволив позовні вимоги та  стягнув з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України податковий борг у сумі 92092,25 грн..
Посилання апелянта на ту обставину, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи і це є, з врахуванням п.3 ч.3 ст.317 КАС України, обовязковою підставою для скасування судового рішення колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки як вбачається з матеріалів справи та відображено у тексті оскаржуваного судового рішення,  судом першої інстанції скеровано поштову кореспонденцію за обома наявними адресами відповідача( АДРЕСА_1 - у довідці; АДРЕСА_2 - у позовній заяві та Витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) однак поштові відправлення з незалежних від суду причин не було вручено відповідачу, а тому відповідно до приписів ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач вважається повідомленим належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та дату, час і місце судових засідань.
Крім цього колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що вказані вище податкові зобовязання визначені контролюючим органом є неузгодженими, оскільки будь-яких доказів скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відповідачем суду не надано.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду від  20 травня 2020 року у справі № 380/715/20 без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 25.11.2020