ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 жовтня 2020 року           справа №360/1042/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Сіваченка І.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду (суддя Смішлива Т.В.) від 08 травня 2020 року (повний текст рішення складено 08 травня 2020 року) у справі №360/1042/20 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 11 лютого 2020 року № Ф-16661-17; зобов`язання видалити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, утому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Автоматизованої системи «Податковий блок» дані про наявність заборгованості (недоїмки) з ЄСВ в сумі 20070,45 грн; зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області припинити застосування до платника - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 заходів впливу, стягнення і відповідальності за порушення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до завершення, у встановленому порядку проведення антитерористичної операції, шляхом унеможливлення (заборони) формування та направлення платнику вимог про сплату боргу (недоїмки) у цей період.
Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу надати заяву про поновлення строку звернення до суду з вимогою про вилучення з інтегрованої картки даних про наявність у позивача заборгованості з ЄСВ в сумі 20070,45 грн..
27 квітня 2020 року позивачем подано до суду заяву про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, яку обґрунтовано тим, що позивачу не було відомо про обрахування відповідачем недоїмки зі сплати ЄСВ за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) станом на 31 січня 2020 року за позивачем обліковується недоїмка по сплаті єдиного внеску в сумі 36664,98 грн, під час створення спірної вимоги. Крім того, відповідач не надав позивачу розрахунку боргу є ЄСВ в якості додатку до спірної вимоги від 11 лютого 2020 року №Ф-16661-17. Про нарахування ЄСВ за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (особи, які проводять незалежну професійну діяльність) позивач дізнався після ознайомлення з вимогою, тобто в березні 2020 року.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року позов залишено без розгляду в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління ДПС у Луганській області видалити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, утому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Автоматизованої системи «Податковий блок» дані про наявність заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску по 09 вересня 2019 року, через пропуск строку звернення до суду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про направлення адміністративної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що за загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів за відсутності існування обставин перешкод бути обізнаним з приводу рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Позивач також вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що зміст ІКПП, який використано відповідачем для формування зазначеної спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) йому стало відомо після часу ознайомлення з даною спірною вимогою, з 06.03.2020 року і звернення співробітників відповідача про роз`яснення щодо підстав нарахування недоїмки за зазначеною вимогою.
На адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Ухвалюючи спірне рішення судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду щодо визнання протиправними та скасування вимог (недоїмки). Під час розгляду адміністративної справи № 360/4103/18 щодо скасування вимоги № Ф-16661-17 від 14 листопада 2018 року судом встановлено, що під час формування вимоги включено суми заборгованості зі сплати єдиного внеску у загальному розмірі 20733,90 грн, за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн, строк сплати якого 19 квітня 2018 року; 2017 рік - 8448 грн, строк сплати якого 02 травня 2018 року; 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн, строк сплати якого 19 липня 2018 року; 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн, строк сплати якого 19 жовтня 2018 року, всього у сумі 18276,72 грн.. Підставою для нарахування заборгованості стало те, що позивачка, як особа, що проводить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, зобов`язана сплачувати та подавати звітність з єдиного внеску окремо за кожним видом діяльності.
Крім того, з відзиву від 26 лютого 2019 року на адміністративний позов по справі №360/4103/18 до якого долучено витяг з інтегрованої картки з єдиного внеску за 2017 - 2019 роки та докази направлення відзиву позивачу, судом встановлено, що позивач ще в лютому 2019 року був обізнаний про нарахування йому єдиного внеску як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність з одночасним відображенням вказаних сум в інтегрованій картці.
Отже, з урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивач будучи обізнаним з лютого 2019 року щодо нарахування йому єдиного соціального внеску як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність, звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача вилучити певні суми з інтегрованої картки 10 березня 2020 року, тобто з пропуском шестимісячного строку встановлено статтею 122 КАС України.
Наведений висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.
Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини в рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно із частиною першою статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями частини другої статті 122 КАС визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За змістом наведеної норми вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.
Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). 
Відповідно до вимог п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  № 2464-VІ органи доходів і зборів зобов`язані, зокрема: здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.
Згідно п. 61.1 ст. 61, пп.62.1.2 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.
Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року N422, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за N 751/28881 ( далі Порядок №422), згідно п.1 якого цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Відповідно до п. 2 розділу І Порядку № 422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
За приписами п. 2 розділу І, п.п.1, 2 підрозділу 4 розділу V Порядку № 422, ІКП - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.
Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.
Залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами, зокрема, інформація з рішення суду, прийнятого по суті.
Статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) ("Скасовується в судовому порядку"/ "Вручено, судовий розгляд"/ "Анульовано").
У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на "Скасовується в судовому порядку"/"Вручено, судовий розгляд"/ "Анульовано" при частковому скасуванні.
У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Скасовується в судовому порядку"), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.
Відповідальні працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем органів ДФС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.
Тобто, виходячи з приписів наведених норм, за наслідками набрання 06 травня 2019 року законної сили рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №360/4103/18 про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14 листопада 2018 року №Ф-16661-17, відповідач зобов`язаний  був відобразити в інформаційній системі результати судового оскарження.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що про порушення своїх прав позивач дізнався ще в лютому 2019 року, колегія суддів вважає безпідставним.
Таким чином, суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про наявність підстав для залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про зобов`язання видалити з інтегрованої картки платника дані про наявність заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску по 09 вересня 2019 року через пропуск строку звернення до суду.
Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, про порушення наведених норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі №360/1042/20 - задовольнити.
Скасувати ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року та направити адміністративну справу №360/1042/20 до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 20 жовтня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 20 жовтня 2020 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                         Т.Г. Гаврищук 

   Судді:                                                                                                  А.А. Блохін

                                                                                                    І.В. Сіваченко