Ухвала
іменем України 
15 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 464/5374/18
провадження № 51-4918 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 листопада 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від       9 липня 2020 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м. Львова від 7 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, Сихівський районний суд м. Львова ухвалою від 22 листопада 2019 року залишив без задоволення заяву прокурора про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 7 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 9 липня 2020 року ухвалу суду першої інстанції залишив без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати зазначені судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що цей суд без законних на те підстав відмовив у задоволенні його заяви, оскільки під час розгляду кримінальної справи суду першої інстанції не були відомі нововиявлені обставини по справі. Вказує на те, що станом на час розгляду Личаківським районним судом м. Львова подання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та до закінчення іспитового строку за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 30 листопада 2015 року він вчинив новий злочин 28 серпня 2017 року. Зазначає, що вказана обставина не була відома Личаківському районному суду та прокурору, який брав участь у судовому засіданні. В подальшому ухвала Личаківського районного суду м. Львова від          21 лютого 2018 року, якою ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, була скасована Львівським апеляційним судом 13 червня 2019 року. Вважає, що моментом відкриття нововиявлених обставин є день винесення ухвали Львівського апеляційного суду від13 червня 2019 року, та зазначає, що тримісячний строк для звернення в суд із заявою про перегляд вироку Сихівського районного суду м. Львова від 07 грудня 2018 року за нововиявленими обставинами слід обраховувати з моменту вступу в законну силу цієї ухвали.
Перевіривши доводи в касаційній скарзі, додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до статті 459 Кримінального процесуального кодексу України                  (далі – КПК) нововиявленими обставинами вважаються:
1)  штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3)  скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4)  інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Суд першої інстанції, перевіривши доводи прокурора, наведені в заяві, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у заяві вказівки на нововиявлені обставини, передбачені у ст. 459 КПК. 
Так, судом першої інстанції вірно зазначено, що кримінальне правопорушення за яке засуджено ОСОБА_4 було вчинено ним 28 серпня 2017 року, в цей же день відомості про вчинення злочину було внесено до ЄРДР за №2017140070002874. Після реєстрації, по даному кримінальному провадженню, проводилось досудове розслідування, контроль за ходом якого здійснював відповідно прокурор Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1. Крім того, 20 вересня 2018 року на момент оголошення про підозру ОСОБА_4 , слідчому, а також прокурору, з яким погоджувалось дане повідомлення, було відомо про те, що на момент затримання ОСОБА_4 був судимий за ч.1 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі – КК) і його дії слід кваліфікувати саме за ч.2 ст. 309 КК незалежно від рішення Личаківського районного суду м. Львова, оскільки дії особи кваліфікуються саме на час вчинення правопорушення. Крім того при ухваленні рішення Личаківського районного суду м. Львова про зняття з обліку ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням терміну випробування приймав участь прокурор Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1, який повинен був володіти інформацією про те, що відносно ОСОБА_5 ведеться досудове слідство в Сихівському РВ НП.
Апеляційний суд під час перегляду справи належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, та дійшов обґрунтованого висновку, що вказані обставини не є нововиявленими в розумінні вимог ст. 459 КПК.
Перевіривши зміст оскаржених судових рішень, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що ні в заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, ні в апеляційній скарзі будь-яких нововиявлених обставин, що могли б вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, не вказано. 
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо того, що обставини, зазначені у заяві прокурора, не можуть вважатися нововиявленими у значенні ст. 459 КПК. 
Таким чином, із поданої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів Верховний Суд не вбачає підстав для скасування судових рішень.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 с. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст.  428 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                    прокурора на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 листопада     2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 9 липня 2020 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Сихівського районного суду м. Львова від 7 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                   ОСОБА_3