Постанова 
Іменем України 
 
05 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 373/2007/17-ц
провадження № 61-11037св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором 
у сумі 22 494 983,28 грн у рівних частинах.
 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 жовтня 2014 року між позивачем 
та відповідачами укладено договір про надання послуг строком на 12 місяців, 
в якому визначено фіксовану винагороду за юридичні послуги в гривневому еквіваленті в сумі 1 000 000,00 дол. США та передбачено оплату інших витрат, пов`язаних з виконанням цього договору. Протягом строку дії договору позивач надав відповідачам юридичні послуги на загальну суму 22 254 387,00 грн та поніс під час виконання умов договору матеріальні витрати в сумі 240 596,28 грн, однак відповідачі своїх зобов`язань за договором не виконали, на його повідомлення-претензії не реагують, у зв`язку з чим він просить вирішити спір 
у судовому порядку. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області від 27 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
 
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у рівних частинах з кожного, заборгованість за договором про надання послуг від 08 жовтня 2014 року в сумі 22 416 636,31 грн, яка складається з вартості наданих юридичних послуг на суму 22 245 387,00 грн та понесених витрат на суму 171 249,31 грн, тобто 
по 11 208 318,15 грн з кожного.
 
У задоволенні решти вимог відмовлено.
 
Вирішено питання про судовий збір.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року відмовлено 
у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2018 року та повернуто апеляційну скаргу особам, які її подали.
 
Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги та повертаючи її, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заяву про перегляд оскаржуваного заочного рішення не подавали, така заява не була предметом розгляду суду першої інстанції, що є перешкодою у прийнятті поданої відповідачами апеляційної скарги.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, 
в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року скасувати. 
 
ОСОБА_1 не погоджується з доводами апеляційного суду про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не подавалась заява про перегляд заочного рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2018 року та стверджує, що заява відповідного змісту міститься в матеріалах справи, отже висновок апеляційного суду є помилковим, а постановлене судове рішення - незаконним.
 
Крім того зазначає, що апеляційним судом на його адресу копія оскаржуваної ухвали не надсилалась, а була отримана ним під час ознайомлення зі справою.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 
та ОСОБА_3 на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вони просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін.
 
Заперечуючи проти доводів касаційної скарги, вказують, що висновки апеляційного суду про відмову у прийнятті поданої ними апеляційної скарги 
є правильними та обґрунтованими, оскільки заяву про перегляд заочного рішення вони подалидо суду засобами поштового зв`язку 07 лютого 2019 року, тобто вже після постановлення апеляційним судом ухвали від 16 листопада 
2018 року про повернення апеляційної скарги, а аргументи ОСОБА_1 , викладені у касаційній скарзі, не відповідають дійсності і не можуть бути взяті 
до уваги Верховним Судом. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду 
від 16 листопада 2018 року, відкрито провадження у справі, матеріали справи витребувано з Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - 
ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Оскільки касаційну скаргу подано до суду у червні 2019 року, її розгляд Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України у редакції, що діяла 
до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України). 
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси 
та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову 
у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали. 
 
Згідно з частиною першою статті 284 ЦПК України встановлено спеціальний порядок перегляду заочного рішення - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
 
Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 357 ЦПК України, про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена 
в касаційному порядку. Копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.
 
Так, встановивши, що відповідачами не дотримано визначений процесуальним законом порядок перегляду заочного рішення, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в прийнятті апеляційної скарги 
та повернення її ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
 
До Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду про відмову в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідачів у справі, звернувся позивач у справі ОСОБА_1 , мотивуючи касаційну скаргу тим, що матеріали справи містять заяву відповідачів 
про перегляд заочного рішення, що встановлено ним 28 травня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами справи, а відмова апеляційного суду в прийнятті апеляційної скарги та її повернення саме з підстав неподання ОСОБА_2 
і ОСОБА_3 цієї заяви не ґрунтується на положеннях процесуального закону.
 
Однак зазначені доводи касаційної скарги колегією суддів до уваги не беруться, оскільки встановлено, що до 16 листопада 2018 року, до дня постановлення ухвали про відмову у прийнятті та повернення апеляційної скарги 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заяви про перегляд заочного рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2018 року вони до суду не подавали.
 
Слід також зазначити, що доводи касаційної скарги зводяться до порушення прав відповідачів, однак відповідачі в касаційному порядку ухвалу апеляційного суду від 16 листопада 2018 року не оскаржують, хоча не позбавлені такого права. 
 
Права ж позивача оскаржуваною ухвалою апеляційного суду не порушені. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки це судове рішення 
є законним та обґрунтованим, прийняте з дотриманням вимог процесуального закону, а доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду 
не спростовують.

Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове рішення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку 
з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	М. Є. Червинська