Справа № 303/1931/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

08.12.2020                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , 
                                                        в с т а н о в и в :
постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2020 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, 
визнано винуватим в учиненні правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з   ОСОБА_1 420 (чотиристо двадцять) грн. 40 коп. судового збору на користь держави.
Згідно постанови, 10 квітня 2020 року о 13:01 годині в місті Мукачеві по вулиці Мінській, 14, ОСОБА_1 , будучи особою, яка підписала інформовану згоду на карантин (самоізоляцію), покинув межі карантину, які було вказано у згоді. ОСОБА_1 порушив вимоги постанови головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21 березня 2020 року № 2 та постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що не погоджується із постановою судді. Зазначає, що не визнає свою провину, та пояснив суду, що сам викликав працівників поліції через побутовий конфлікт з батьком, оскільки батьком щодо нього було застосовано домашнє насильство. Через погрози фізичною розправою ОСОБА_1 був вимушений з подвір`я будинковолодіння зателефонувати на номер ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомивши, що вчиняється насильство. Вказує і на те, що замість профілактичної бесіди з батьком, всі зусилля працівників поліції були зосереджені на поясненнях правопорушника. ОСОБА_1 також стверджує, що не порушував процедуру самоізоляції, не перебував у громадських місцях, весь час знаходився вдома, уникав контакту з іншими особами, рідними, тощо. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутній документ – добровільна згод на карантин (самоізоляцію). Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин його неявки не подавав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 10 квітня 2020 року о 13 год. 01 хв. у місті Мукачеві по вулиці Мінській, 14, ОСОБА_1 , будучи особою, яка підписала інформовану згоду на карантин (самоізоляцію), покинув межі карантину, які вказані у згоді, чим порушив вимоги постанови головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21 березня 2020 року № 2 та постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, і вчинив передбачене ст. 44-3 КУпАП адміністративне правопорушення. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені, примірник протоколу отримав (а. с. 1).

Із письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що він, знаходячись на самоізоляції за місцем проживання – АДРЕСА_1 , так як відвідував країну Європи – Чеську Республіку, і 04.04.2020 підписав інформативну згоду на карантин (самоізоляцію), змушений був порушити умови карантину, покинувши 10.04.2020 місце проживання у зв`язку з виникненням небезпечної ситуації, пов`язаної з конфліктом із батьком, внаслідок чого був змушений пересуватися по вулицях міста Мукачево неподалік місця самоізоляції (а. с. 2).

Із пояснень свідка ОСОБА_2 убачається, що його син – ОСОБА_1 10.04.2020 приблизно об 11-й годині порушував умови карантину, виходячи з дому (а. с. 3).

З розписки ОСОБА_1 від 10.04.2020 убачається, що останній зобов`язався більше не порушувати умови карантину, а саме, не покидати місце самоізоляції та дотримуватися підписаної ним умови щодо самоізоляції (а. с. 4).

       Зазначені у вищенаведених доказах обставини підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом, що міститься на диску (а. с. 5), із якого вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що причиною здійснення виклику стало те, що він позбавлений можливості забрати речі з будинку, після чого, його батько – ОСОБА_2 пояснив, що син повернувся із-за кордону шість днів тому й майже не буває вдома, підтвердивши, що дійсно зранку між ними виник конфлікт, оскільки син відмовився допомагати йому по господарству й поїхав з дому, а повернувшись перед обідом, викликав працівників поліції.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення – порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор УПП в Закарпатській області Данила І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що інспектор ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом із тим, під час апеляційного розгляду справи не встановлено й даних про те, що в свідка ОСОБА_2 були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема в тому, що ОСОБА_1 повернувся із-за кордону шість днів тому й майже не буває вдома, – такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не визнає свою провину та пояснив у суді першої інстанції, що сам викликав працівників поліції через побутовий конфлікт з батьком, оскільки батьком щодо нього було застосовано домашнє насильство, - апеляційний суд, із урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення – порушення правил карантину (самоізоляції) і не дають підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що через погрози фізичною розправою, ОСОБА_1 вимушено з подвір`я будинковолодіння зателефонував на номер НОМЕР_1 , повідомивши, що вчиняється насильство, а також про те, що замість профілактичної бесіди з батьком, всі зусилля працівників поліції були зосереджені на його поясненнях.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушував процедуру самоізоляції, не перебував у громадських місцях, весь час знаходився вдома, уникав контакту з іншими особами, рідними, тощо, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються наведеним вище, у тому числі й наявними в матеріалах справи доказами, зокрема й письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 ..

Як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення і не дають підстав для скасування судового рішення, - апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній документ – добровільна згода на карантин (самоізоляцію). Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд, окрім вищенаведеного, враховує і те, що у наданих інспектору Трояну М. М. поясненнях ОСОБА_1 визнав, що повернувшись із-за кордону, підписав інформативну згоду на карантин (самоізоляцію). 

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є мінімальним і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і наявним у матеріалах справи даним про особу правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги без поважних приичин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе такої можливості.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                                        П О С Т А Н О В И В :
        
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП – залишити без зміни.
          Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан