УХВАЛА

21 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/23030/19
адміністративне провадження № К/9901/34757/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №640/23030/19 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:
17.12.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №640/23030/19 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 16.12.2020).
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України судом встановлено наступне.
Скаржником зазначено, що підставою звернення до суду з касаційною скаргою є пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
На думку скаржника, згідно змісту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції , підставою для відмови в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у м.Києві зазначено, що «граничний термін до стягнення спірного в межах даної адміністративної справи податкового боргу сплив у грудні 2018 року». Рішення суду першої інстанції у даній справі суперечить положенням статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та не враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.06.2018 у справі №810/2533/16, згідно з якою подання податкового органу, винесене після закінчення строків, установлених статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його внесла, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Крім того, на думку податкового органу, трактування узгоджених грошових зобов`язань має відбуватись з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2018 у справі №826/14195/16, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
З урахуванням положень статей 328, 330 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
При цьому податковим органом не зазначено, у чому саме полягало порушення судами попередніх інстанцій норм права, не вказано конкретні норми права, які не було належним чином застосовано судами.
Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 19.11.2020 врахував, зокрема, правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 17.11.2020 у справі №809/1086/16, при цьому скаржником не доведено, в чому полягає неправильність застосування судом апеляційної інстанції такої правової позиції.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №640/23030/19 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва