ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 грудня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/2162/20 
Номер провадження 22-ц/816/2435/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року, у складі судді Євтюшенкової В.І., ухвалене у м. Ромни, 

                                                в с т а н о в и в :

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що з 14 липня 2006 року до 31 липня 2019 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 ,  мають четверо спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які після розірвання шлюбу проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, відповідач від участі в утриманні дітей ухиляється.
Оскільки ОСОБА_2 є особою працездатного віку, хоча офіційно і не працює, має задовільний стан здоров`я, непрацездатних осіб на його утриманні немає, просила стягнути з нього аліменти на дітей у твердій грошовій суми у розмірі 1200 грн щомісячно на кожну дитину.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову 01 вересня 2020 року, до досягнення дітьми повноліття.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 840 грн 80 коп судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині способу стягнення аліментів, ухваливши в цій частині нове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно, починаючи з 01 вересня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.  
При цьому зазначає, що позивачем не надано доказів проживання неповнолітніх дітей з нею, а станом на 01 жовтня 2020 року двоє дітей ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) навчаються у КЗ Сумської обласної ради – Глинська спеціалізована школа-Інтернат, де знаходяться на повному державному у триманні.
Вважає розмір аліментів – 800 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, що становить 3200 грн щомісяця, є несправедливим та неспівмірним із його посадовим окладом, що становить 5860 грн, оскільки після відрахування обов`язкових платежів в його розпорядженні залишається сума значно менша прожиткового мінімуму на особу працездатного віку. Доводить, що має сезоні заробітки, заробітна плата нараховується від виробітку і в зимовий період значно зменшується. 
Вказує, що з 22 вересня 2020 року перебуває в іншому шлюбі та повинен матеріально підтримувати дружину.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Мороз Л.О. вважає доводи відповідача безпідставними, просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що факт проживання дітей після розірвання шлюбу з матір`ю підтверджується довідкою Пустовійтівської сільської ради від 30 липня 2020 року, а батько дітей зобов`язаний брати участь в їх утриманні до досягнення ними повноліття. Вважає, що позивач не обмежений у можливості шукати стабільну роботу та додатковий заробіток для виконання обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей.  
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 липня 2006 року до 31 липня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають чотирьох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 6, 7, 8, 9, 12).
Згідно з довідкою виконкому Погожокриницької сільської ради Роменського району Сумської області від 21 липня 2020 року № 02-23/487, ОСОБА_9 , чоловік – ОСОБА_2 та діти: син – ОСОБА_3 , 2006 р.н., син – ОСОБА_4 , 2008 р.н., син – ОСОБА_5 , 2010 р.н., дочка – ОСОБА_6 , 2012 р.н., зареєстровані по АДРЕСА_1 , але фактично не проживають на території сільської ради (а.с. 10). 
Із довідки Пустовійтівської сільської ради Роменського району Сумської області від 30 липня 2020 року № 617 вбачається, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 разом із своїми дітьми ОСОБА_3 , 2006 р.н., ОСОБА_4 , 2008 р.н., ОСОБА_5 , 2010 р.н., ОСОБА_6 , 2012 р.н., які знаходяться на повному її утриманні (а.с. 11).
Згідно з довідками КЗ СОР «Глинської спеціальної школи» від 01 жовтня 2020 року № 260 та № 261  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається у 4 класі, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 навчається у 9 класі цього закладу і знаходяться на неповному державному утриманні (а.с. 34, 35).

Відповідно до довідки ДП ДГ «Іскра» від 30 вересня 2020 року № 91 ОСОБА_2 працює в ДП «ДГ «Іскра» ІСГ ПС НААН України» слюсарем на СТФ з 06 лютого 2020 року по теперішній час (а.с. 36, 37).
Згідно з довідкою «ДГ «Іскра» ІСГ ПС НААН України» від 30 вересня 2020 року № 92 посадовий оклад ОСОБА_2 становить 5860 грн, заробітна плата за шість місяців склала 33036 грн 62 коп (до сплати – 26594,48 грн) (а.с. 38).
Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 22 вересня 2020 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 (а.с. 39).
Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 мотивоване тим, що четверо неповнолітніх дітей сторін перебувають на повному утриманні матері і потребують матеріальної допомоги на своє утримання з боку батька, який в силу ст. 180 СК України зобов`язаний та, являючись працездатним, маючи постійне місце роботи та заробіток, задовільний стан здоров`я може їх утримувати шляхом сплати щомісячно аліментів. Врахувавши такі істотні обставини, як перебування відповідача в іншому шлюбі, отримання ним заробітної плати у мінімальному розмірі, визначив до стягнення аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.  
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет України нa 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року – 2218 гривень.
З урахуванням наведених норм права, встановлених обставин справи, визначеного Законом з 01 січня 2020 року розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віком  та наявності рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, відсутність у відповідача інших утриманців, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей та вважає, що суд правильно визначився із способом їх стягнення та розміром, присудивши аліменти у твердій грошовій сумі 800 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Визначений судом розмір аліментів не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення.
Посилання в апеляційній скарзі на перебування двох дітей на повному державному утриманні у зв`язку з навчанням у КЗ СОР «Глинської спеціальної школи» є безпідставними, оскільки за інформацією цього начального закладу учні ОСОБА_5 та ОСОБА_3 знаходяться на утриманні за рахунок державних коштів (на неповному забезпеченні), під час канікулярних, святкових та вихідних днів перебувають на утриманні матері. 
Отримання відповідачем мінімальної заробітної плати, сезонність заробітків,  перебування в іншому шлюбу, не звільняє його від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей на рівні з матір`ю.
Вимога апеляційної скарга про зменшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у твердій грошовій сумі - 800 грн щомісячно на кожну дитину, шляхом зміни способу стягнення аліментів – у розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно, є необгрунтованою, оскільки  способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються ст. 181 СК України. Частина 3 ст. 181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається, лише стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд 

                                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий -                                                                                           О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                                        Т.А. Левченко

                                                                                                                     С.С. Ткачук