ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/12458/20	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 33/817/427/20 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ст.ст. 124,  130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності     ОСОБА_1 , 
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року, -

в с т а н о в и в:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 cсерпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу  в розмірі 10 200 (десть тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 24.07.2020 року о 01 год. 52 хв. вул.. Вояків Дивізії Галичини в м. Тернополі, керував транспортним засобом марки «Кіа» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alkotest 7510 №ARLM 0300, на табло якого висвітило показник 2,49 % (проміле), своїми діями порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 24.07.2020 року о о 01 год. 52 хв. в м. Тернополі, вул. Вояків Дивізії Галичини, керував транспортним засобом марки «Кіа» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бетонну огорожу. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками , чим порушено п. 2.3Б, 12.1, ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року скасувати, а провадження по цій справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення..
Зазначає, що відсутні докази керування ним транспортним засобом, про що апелянт наголошував працівникам поліції.
Вказує, що відео фіксація вчиненого правопорушення з нагрудних камер працівників поліції ВО-00053 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки сам протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на зазначений доказ.
Також на думку апелянта неналежним доказом є письмові пояснення свідків, які не допитував в судовому засіданні судом.
Одночасно апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року, оскільки не був присутній під час розгляду справи судом першої інстанції, а станом на день написання апеляційної скарги не ознайомився з матеріалами справи та бажає скористатись правом на професійну правничу допомогу. Також вказує, що копію постанови не отримував, а дізнався про неї із ЄРДР 27.10.2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року та закрити провадження; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не брав участь в розгляді справи судом першої інстанції 06 серпня 2020 року.
Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. 
В матеріалах справи містяться відомості про направлення апелянту ОСОБА_1 03 вересня 2020 року копії постанови по справі про адміністративне правопорушення від 06 серпня 2020 року, однак відсутні дані про отримання її апелянтом.
Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 08 жовтня 2020 року.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити. 
Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 130 КУпАП, не дотримався.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст.124 КУпАП обов`язковою умовою адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, є спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів дорожніх споруд чи іншого майна.
Мотивуючи своє рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції зазначив наступні докази: протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 133679  та серії ДПР 18 № 133679 від 24.07.2020 року, схема місця ДТП, постанова про накладення адміністративно стягнення по справі серії ДПР18 №133679 від 24.07.2020 року, письмові пояснення свідків.
Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.
Так, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що будь-яких інших транспортних засобів, окрім власного, ОСОБА_1 не пошкодив. Також в протоколі не наведено відомостей про пошкодження інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
       Наявна в матеріалах справи схема місця ДТП від 27 липня 2020 року, на яку зіслався місцевий суд, обґрунтовуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, жодної інформації про спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд чи іншого майна, що є обов`язковою ознакою даної правової норми, не містить.
       Відсутня така інформація і в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на які також посилається суд першої інстанції.
       Відсутні також відомості про пошкодження майна, в контексті положень ст.124 КУпАП, у відеоматеріалах з нагрудних камер спостереження працівників поліції № ВО - 00053, які суд першої інстанції наводить у своєму рішенні, як доказ вини ОСОБА_1 .
       Окрім того, виходячи зі змісту судового рішення, відеоматеріали судом не досліджувались, оскільки в постанові суду не зазначено, що саме встановлено із матеріалів відеофіксації та не наведено мотивів їх прийняття як доказів.
       Таким чином, в матеріалах справи відомості про заподіяння ОСОБА_1 внаслідок порушення правил дорожнього руху шкоди транспортним засобам, вантажу, автомобільній дорозі, вулиці, залізничному переїзду, дорожнім спорудам чи іншому майну, а також не вказано в чому така шкода проявилась.
       За наведених обставин, прихожу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, а відтак, провадження по справі в цій частині слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
       
Висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП є суперечливими та не узгоджуються з приписами глави 18 КУпАП, якою регламентовані основні положення провадження в справах про адміністративні правопорушення.
Зокрема, місцевим судом не враховано, що після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (надалі Закон), тобто з 01 липня 2020 року відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Виходячи із зазначених положень, особи, які після 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі  ст.130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за такі дії, оскільки Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності передбачено кримінальну відповідальність за ст.286-1 КК України.
Статтею 253 КУпАП встановлено, що якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 24 липня 2020 року, тобто після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень №2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
В такому випадку, відповідальність за вчинене ОСОБА_1 діяння передбачене ст.286-1 КК України.
Проте, замість відкриття кримінального провадження працівниками поліції було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції, всупереч положень ст.253 КУпАП, розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і прийняв рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, хоча за такі дії з 01 липня 2020 року передбачена кримінальна відповідальність за ст.286-1 КК України.

       За наведених обставин апеляційний суд вважає, що постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 , в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно скасувати, закрити провадження в цій частині, а матеріали справи щодо вчинення ним керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння направити органу досудового розслідування для вирішення питання про відкриття кримінального провадження.

       Керуючись ст.294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі, а матеріали справи щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до ст.253 КУпАП,  направити до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.