Головуючий І інстанції: Сліденко А.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 р. 	Справа № 520/4357/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020, по справі № 520/4357/2020
за позовом    Головного управління ДПС у Харківській області  
до     ОСОБА_1                  
про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області звернулось до суду із позовом, у якому просило стягнути до бюджету України кошти з ОСОБА_1 суму податкового боргу у розмірі 12040864,93 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 9533475,09 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підставі ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2016, контролюючим органом складено акт від 30.10.2018 № 4537/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 , яким встановлені порушення відповідачем пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 176.1. „в” п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179, пп. 164.1, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п. 179.7 ст. 179, п. 16-1 розд. XX Податкового кодексу України.
На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення № 0005711305 від 28.11.2018 про визначення грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі - 926207,30 грн. (основний платіж - 586664,93 грн., штраф - 146666,23 грн.); № 0005701305 від 28.11.2018 про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальному розмірі - 8799973,96 грн. (основний платіж - 7039979,71 грн., штраф - 1759994,79 грн.); № 0005691305 від 28.11.2018 про нарахування штрафу у розмірі 170,00 грн. 
Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені відповідачем у судовому порядку, та рішенням Харківського окружного адміністративного суду рішення від 20.05.2019 по справі № 520/2488/19, яке набрало законної сили, позовні вимоги залишено без задоволення.
У зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених податкових зобов`язань у загальному розмірі 9533475,09 грн. позивач звернувся до суду із даним позовом.
Крім того, на підставі розрахунку пені, нарахованої за вказаними податковим повідомленнями-рішеннями відповідачу нарахована пеня у розмірі 2507389,84 грн. (2341513,7 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб; 192876,14 грн. за платежем військовий збір).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судовим розглядом підтверджено наявність податкового боргу у відповідача у розмірі 9533475,09 грн.
Колегія суддів погоджується із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення податкового боргу у розмірі 
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з п.п. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 54.3.1-54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пунктом 129.1 ст.129 Податкового кодексу України (у редакції до 1 січня 2017 року) було встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
За правилами підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується: у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
Отже, наведена редакція Кодексу передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.
У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2017 року, пункт 129.1 викладений в такій редакції:
«129.1. Нарахування пені розпочинається: 129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання».
Таким чином, відповідною нормою передбачено три процедури нарахування пені, а саме: 1) у порядку підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України за рішеннями контролюючого органу, прийнятими за результатами податкової перевірки; 2) у порядку підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України за рішеннями контролюючого органу, прийнятими у випадках визначення податкового зобов`язання органом доходів і зборів у силу закону; 3) у порядку підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України за самостійно поданими платником деклараціями.
Отже, пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за днем узгодження грошового зобов`язання.
Судовим розглядом встановлено, що податковим органом за наслідками перевірки відповідача за період 2016 складено акт від 30.10.2018 № 4537/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 , на підставі висновків якого прийняті податкові повідомлення-рішення № 0005711305; № 0005701305; № 0005691305 від 28.11.2018.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що хоча нарахування суми грошового зобов`язання було визначено за результатами перевірки (підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 192 Податкового кодексу України), проте фактично вказана пеня нарахована відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок).
Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку, контролюючим органом здійснено нарахування на зазначені вище податкові повідомлення-рішення за період часу з 28.11.2018 по 15.10.2019.
Однак, із розрахунку суми пені встановлено, що обчислення пені проведено контролюючим органом за період часу з дати настання події заниження грошового зобов`язання - з 01.08.2017 до настання події закінчення граничного строку оплати за рішеннями контролюючого органу після завершення процедури судового оскарження - 09.10.2019.
При цьому, доказів існування події узгодження грошового зобов`язання, на яке контролюючим органом була нарахована пеня, до моменту прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, позивачем не надано, судом не встановлено.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині, оскільки у відповідача право на нарахування пені виникло після проведення перевірки та оформлення її результатів, оскільки наявність таких обставин є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені.
Аналогічних  правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.11.2018 у справі № 822/2591/17, від 05.12.2019 по справі № 520/10442/18.
Таким чином, колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині, що оскаржувалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 по справі № 520/4357/2020  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов