Дата документу  Справа № 333/6832/19 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Справа № 33/807/431/20                                                Головуючий в 1-й інстанції – Кулик В.Б.
Єдиний унікальний № 333/6832/19                                Доповідач в 2-й інстанції – Гріпас Ю.О.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
20 листопада 2020 року                                                        м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Морозова В.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження і апеляційною останнього на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2020 року, 

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у військовій частині – 25, заступником командиру взводу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , і накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 16.11.2019 року о 21 год. 00 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в с. Новоекономічне, вул. Суворова, буд. 15, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу Drager Alcоtest 6820 на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 зазначає, що розгляд справи відбувався незаконно, матеріали справи та протокол містять в собі чисельні порушення, у зв`язку з чим, постанова підлягає скасуванню. Вказує, що судовий розгляд був призначений на 13.03.2020, однак суддя постановила рішення «заднім числом» від 13.02.2020, що порушує норми та принципи права. Суд позбавив його права на захист під час розгляду справи. Суд проігнорував численні порушення з боку працівників поліції. Апелянт посилається на те, що фактично ним не було вчинено правопорушення та матеріали справи складені з порушеннями. Так, вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості про повторність притягнення до адміністративної відповідальності, відсутня довідка про відсторонення особи від керування т.з., відсутнє направлення водія до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, відсутні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталась.
Щодо строку на оскарження постанови апелянт зазначає, що суд помилково виніс постанову 13.02.2020, замість 13.03.2020. Відомості в реєстрі судових рішень з`явились 25.03.2020. Апеляційну скаргу було вчасно надіслано 01.04.2020 на офіційну електронну адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя. 
На підставі викладеного апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні  ОСОБА_1 і його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Враховуючи, що  ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи, був повідомлений судом на 13.03.2020, однак постанову суд ухвалив 13.02.2020. Про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 25.03.2020, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті:
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
При розгляді справи судом першої інстанції  ОСОБА_1 участі не приймав.
Згідно вимог ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Матеріали справи не містять повістку про виклик  ОСОБА_1 в судове засідання, яке призначене на 13.02.2020.
Проте, слід зазначити, що слушними є доводи апелянта про те, що розгляд справи був призначений на 13.03.2020, однак суд виніс оскаржувану постанову 13.02.2020, без своєчасного повідомлення особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності та його захисника.
Таким чином судом першої інстанції не виконано вимоги п.3 ст.278 КУпАП.
За таких обставин  ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст.268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03), «Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін — один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав, що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.
Таким чином, суд першої інстанції порушив права  ОСОБА_1 , передбачені ч.1 ст.268 КУпАП, тому доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Разом з тим, інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування постанови суду.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Отже, наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що подія правопорушення мала місце 16.11.2019, а тому на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції сплинув, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
У зв`язку з закриттям по даній справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП питання щодо доведеності вини осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності не вирішується, з урахуванням положень рішення ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006 року, у якому зазначено, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується
Внаслідок цих обставин, апеляційний суд вважає необхідним на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в:

клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2020 року, якою  ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Ю.О. Гріпас