ПОСТАНОВА
Іменем України

03 листопада 2020 року 
Київ
справа №808/2696/15(ПР/808/7/16)
адміністративне провадження №К/9901/16944/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року (головуючий суддя Дуляницька С.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2016 року (колегія суддів: Баранник Н.П.,  Дурасова Ю.В. Щербак А.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про скасування приписів та акта перевірки,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, в якому, (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просила суд:
- скасувати припис інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області від 04.03.2013 № 192, на підставі якого винесено постанову №345 від 06.06.2013 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача штрафу в розмірі 6800,00 грн.;
- скасувати акт перевірки інспекції державного архітектурного контролю у Запорізькій області від 09.04.2013 на підставі якого винесено постанову №345 від 06.06.2013 у справі про адміністративне правопорушення про накладання на позивача штрафу в розмірі 6800 грн.;
- скасувати припис №359 від 31.05.2013 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудування діяльність, будівельних норм, державних стандартів та правил на підставі якого була винесена постанова №345 від 06.06.2013 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 6800,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що повідомляла про початок будівельних робіт Запорізьку міську раду та орган у сфері пожежної та техногенної безпеки. Про проведення перевірки виконання припису повідомлена не була, особи, що проводили перевірку жодної інформації щодо виконання припису у позивача не запитували, а відтак вважає, що її вимоги про скасування спірних рішень підлягають задоволенню.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04.03.2013 № 192 та від 31.05.2013 № 359. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2016 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року  залишено без змін.
Не погодившись з указаними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.          
У запереченні на касаційну скаргу позивака просила відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін.
Ухвалою           Вищого адміністративного суду України від 03 липня 2017          року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
Справу передано до Верховного Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Головним державним інспектором Запорізького інспекційного відділу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Шевченко Ніною Миколаївною проведено позапланову перевірку на об`єкті будівництва "Реконструкція нежитлового приміщення №3 під магазин непродовольчих товарів по вул. Лермонтова, 26 в м. Запоріжжі". За наслідками проведення позапланової перевірки інспектором було складено акт від 01.03.2013, яким установлено, що нежитлове підвальне приміщення №3 по вул. Лермонтова, 26 в м. Запоріжжі належить позивачу на праві приватної власності. Проектна документація розроблена ПП "Гарантпроект". Будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення під офіс виконуються на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт від 09.10.2012 року №ЗП 08212185261. Також перевіркою встановлено, що замовник будівництва протягом семи календарних днів з дня реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт на вищевказаному об`єкті не повідомив письмово про початок виконання будівельних робіт місцеву державну адміністрацію і державні органи у сфері пожежної та техногенної безпеки, що є порушенням п.7 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 15 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 №466).
04.03.2013 уповноваженою особою відповідача складено припис №192 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та зобов`язано позивача усунути порушення в термін до 14.03.2013.
У зв`язку з неповідомленням про виконання позивачем припису №192 від 04.03.2013, головним державним інспектором Запорізького інспекційного відділу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Шевченко Ніною Миколаївною відповідно до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затверджений Кабінетом Міністрів України від 23.05.2011 року №553, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 "Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю" проведено позапланову перевірку виконання припису інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області від 04.03.2013 року №192, наданого ОСОБА_1 щодо повідомлення місцевої державної адміністрації і державних органів у сфері пожежної та технічної безпеки про початок виконання будівельних робіт на об`єкті. За наслідками проведення позапланової перевірки, інспектором було складено акт від 09.04.2013, яким встановлено, що припис інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області не виконано.
31.05.2013 уповноваженою особою відповідача складено припис №359 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та зобов`язано позивача усунути порушення в термін до 17.06.2013, а саме повідомити місцеву державну адміністрацію і державну органи у сфері пожежної та техногенної безпеки про початок виконання будівельних робіт.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суди першої інстанції, з яким погодилась колегія суддів апеляційної інстанції, виходили з того, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування приписів є правомірними, так як відповідачем спірні приписи було винесено з порушенням чинного, на момент розгляду, законодавства. Що стосується вимоги позивача про скасування акту перевірки, суди вказали, що складання акта перевірки судом вбачається обставиною, що не порушує охоронюваних Законом прав та інтересів позивача.
Позивачка, вважаючи, що відповідач діяв протиправно, незаконно і безпідставно виніс оскаржувані приписи та акт, звернулася до суду з указаним позовом.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з преамбулою до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VІ     (далі - Закон № 3038-VІ), цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний  архітектурно-будівельний  контроль - сукупність заходів,  спрямованих на дотримання вимогзаконодавства  у  сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний  архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами  державного  архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Порядок № 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.
Пунктом 5 Порядку № 553 визначено, що державний  архітектурно-будівельний  контроль здійснюється за  територіальним  принципом  (у  межах   областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.
Згідно з пунктом 7 Порядку № 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.
Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом    містобудування   письмової   заяви   про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за  його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо  дотримання  суб`єктом  господарювання Ліцензійних умов провадження 
господарської   діяльності,   пов`язаної  з  будівництвом  об`єкта архітектури,  який за складністю архітектурно-будівельного рішення та  (або)  інженерного  обладнання  належить  до  IV і V категорії складності; необхідність   проведення   перевірки   достовірності  даних, наведених  у  повідомленні  та  декларації  про  початок виконання підготовчих   робіт,   повідомленні   та  декларації  про  початок виконання  будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації,  протягом  трьох  місяців  з  дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання   суб`єктом   містобудівної    діяльності вимог  приписів  інспекцій;  перевірка виконання  суб`єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом  ліцензійних  умов  провадження господарської   діяльності,   пов`язаної  з  будівництвом  об`єкта архітектури,  який за складністю архітектурно-будівельного рішення та  (або)  інженерного  обладнання  належить  до  IV і V категорії складності; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення  суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. 

Під час  проведення  позапланової  перевірки  посадова  особа інспекції   зобов`язана   пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки. 

Підпунктом 3 пункту 11 Порядку № 553 визначено, що посадові особи інспекцій під  час  здійснення  державного архітектурно-будівельного контролю мають право: видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері  містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;  зупинення підготовчих  та будівельних робіт,  які виконуються без повідомлення,  реєстрації декларації про початок їх  виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з положеннями пункту 9 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності  суб`єктів містобудування  або їх представників,  які будують або збудували об`єкт будівництва.
Відповідно до пункту 14 Порядку № 553, cуб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний, зокрема, виконувати вимоги  інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. 

Пунктом 16 Порядку № 553 передбачено, що за результатами   державного  архітектурно-будівельного контролю посадовою  особою  інспекції  складається  акт  перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У  разі  виявлення  порушень  вимог законодавства у сфері містобудівної  діяльності,  крім   акта   перевірки,   складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері  містобудівної  діяльності, будівельних норм, державних стандартів  і  правил  або  приписом  про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без  повідомлення,  реєстрації декларації  про  початок  їх  виконання  або  дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис) (пункт 17 Порядку № 553).
Відповідно до пункту 18 Порядку № 553, акт  перевірки  складається  у  двох примірниках. Один примірник    надається   суб`єкту   містобудування,   щодо   якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції.
Пунктом 19 Порядку № 533 також передбачено, що припис  складається  у  двох примірниках.  Один примірник припису  залишається  в  інспекції,  а  інший  надається  суб`єкту містобудування,      щодо     якого     здійснюється     державний архітектурно-будівельний контроль. 
Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку.
Згідно з п. 21 Порядку № 553, якщо  суб`єкт  містобудування,  щодо  якого  здійснюється державний  архітектурно-будівельний  контроль,  не  погоджується з актом  перевірки,  він  підписує  його  із  зауваженнями,  які   є невід`ємною частиною такого акта. 

У разі    відмови   суб`єкта   містобудування,   щодо   якого здійснюється державний     архітектурно-будівельний      контроль, підписати  акт  перевірки  та  припису,  посадова  особа інспекції робить у акті відповідний запис. 

У разі   відмови   суб`єкта   містобудування,   щодо    якого здійснюється   державний  архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису,     вони надсилаються йому  рекомендованим листом з повідомленням. 

Із системного аналізу наведених правових норм можна дійти до висновку про те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Перевірка проводиться у присутності суб`єкта містобудівної діяльності або його представника. При цьому, підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема необхідність перевірки виконання   суб`єктом   містобудівної    діяльності вимог  приписів  інспекцій
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 810/3517/17, від 22 жовтня 2018 року у справі №    153/876/17, від 10 липня 2019 року у справі № 521/17659/17.
Так, як установлено судами, головним державним інспектором Запорізького інспекційного відділу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Шевченко Ніною Миколаївною проведено позапланову перевірку на об`єкті будівництва "Реконструкція нежитлового приміщення №3 під магазин непродовольчих товарів по вул. Лермонтова, 26 в м. Запоріжжі". За наслідками проведення позапланової перевірки, що замовник будівництва протягом семи календарних днів з дня реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт на вищевказаному об`єкті не повідомив письмово про початок виконання будівельних робіт місцеву державну адміністрацію і державні органи у сфері пожежної та техногенної безпеки, що є порушенням п.7 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 15 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 №466).
04.03.2013 уповноваженою особою відповідача складено припис №192 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та зобов`язано позивача усунути порушення в термін до 14.03.2013.
Проте, як убачається з матеріалів справи, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2013 по справі №335/3431/13-а (провадження 2-а/335/98/2013), встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснила, що вона у строки, передбачені чинним законодавством, повідомляла відповідні органи про початок виконання будівельних робіт, проте їй не видавався документ, який би підтверджують даний факт.
Вказана постанова є чинною, набрала законної сили та взагалі не оскаржувалась учасниками справи.
Згідно з частиною 1     статті 72 Кодексу адміністративного судочинства, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Так,  Верховний Суд зазначає, що преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.
При цьому, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Тобто, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.
Водночас, для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 №161/4497/16-а, від 24.12.2019 у справі № 360/403/19, від 13.10.2020 у справі №809/1185/16, від 21.05.2020 у справі №819/1699/16.
Разом з цим, відповідачем преюдиційні обставини спростовано не було.
З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з позицією судів попередніх інстанцій в тому, що припис від 04.03.2013 року №192 підлягає скасуванню.
Крім того, як зазначено судами, в матеріалах справи наявна копія листа, яким позивач 18.03.2013 року          повідомила Запорізьку міську раду про початок реконструкції нежитлового приміщення №3 під магазин непродовольчих товарів по вул. Лермонтова, 26 у м. Запоріжжі, категорія складності ІІ.
Також, в матеріалах справи наявна копія акта перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб (а.с.36-44), що свідчить про те, що державні органи у сфері пожежної і техногенної безпеки були повідомлені про початок будівельних робіт на об`єкті: "Реконструкція нежитлового приміщення № 3 під магазин непродовольчих товарів, м.Запоріжжя, вул.Лермонтова, 26, прим.3".
Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що припис від 31.05.2013 року №359 слід визнати протиправним та скасувати.
Що ж стосується оскаржуваних судових рішень в частині вимог позовної заяви про скасування акту перевірки Інспекції, колегія суддів зазначає наступне.
Так, завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою     статті 2 КАС України     (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із даним позовом та розгляду справи судами попередніх інстанцій), є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Статтею 6 КАС України     у тій же редакції встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язків характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Водночас певні судження контролюючого органу про певні факти є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.
Варто звернути увагу також на справу № 810/6689/14, де Верховний Суд, окрім іншого, звертав увагу на те, що загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №          984, положення якого були чинними на момент виникнення спірних відносин, згідно з яким - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.
У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 826/4/16 та від 23 вересня 2020 року у справі № 640/2911/19.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи правову природу акту, складеного за наслідками здійсненого уповноваженими органами державного архітектурного контролю, колегія суддів не вбачає перешкод для поширення на спірні правовідносини вищенаведеної правозастосовчої практики Верховного Суду, відповідно до якої акт перевірки не визнається правовим актом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.
В той же час, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постановах від 22 березня 2018 року у справі № П/9901/135/18, від 31 січня 2019 року у справі № 9901/56/19, від 27 червня 2019 року у справі № 9901/920/18, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, чим порушили норми матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування акту перевірки інспекції державного архітектурного контролю у Запорізькій області від 09.04.2013, на підставі якого винесено постанову №345 від 06.06.2013, у справі про адміністративне правопорушення про накладання на позивача штрафу в розмірі 6800 грн.
За правилами пункту 5 частини першої статті 349, частини першої статті 354 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 341 КАС України).
В той же час, пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування акту перевірки інспекції державного архітектурного контролю у Запорізькій області від 09.04.2013, на підставі якого винесено постанову №345 від 06.06.2013, у справі про адміністративне правопорушення про накладання на позивача штрафу в розмірі 6800 грн., слід скасувати та провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.
Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області - задовольнити частково.
Постанову  Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2016 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування акту перевірки інспекції державного архітектурного контролю у Запорізькій області від 09.04.2013, на підставі якого винесено постанову №345 від 06.06.2013, у справі про адміністративне правопорушення про накладання на позивача штрафу в розмірі 6800 грн.
В цій частині провадження у справі - закрити.
В решті постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2016 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                  А. Ю. Бучик

Судді                                                                                                               Л. Л. Мороз 
                                                                                          
                                                                                А.І. Рибачук