ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 листопада 2020 року           справа №200/5603/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року  у справі  № 200/5603/20-а (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.)   за позовом    ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області  про   визнання суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
визнати протиправними дії відповідача щодо неправильного обчислення позивачу середньої заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплати.; 
зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок середньомісячної заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплати, відповідно до п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», виключивши з розрахункового періоду травень 2018 року;
зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячних страхових виплат починаючи з 22 листопада 2019 року відповідно до положень частини І статті 1197 ЦК з урахуванням перерахованої середньомісячної заробітної плати та з урахуванням сум, отриманих у зазначений період.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не згоден із розрахунком середньомісячної заробітної плати, оскільки він повинен був проведений у відповідності до положень статті 1197 Цивільного кодексу Україна, якою визначено, що якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. З урахуванням положень ст. 1197 ЦК України розмір середньомісячної заробітної плати при розрахунку щомісячної страхової виплати повинна складати 20865 грн. Крім того, є безпідставним включення до розрахункового періоду для обчислення середньомісячної заробітної плати: травень 2018 року, оскільки заробітна плата позивачу не нараховувалась, а відтак, відповідно до п. 14 порядку КМУ № 1266 травень 2018 року повинен був виключений з розрахункового періоду. До того ж, відповідач не мав права включати в розрахунковий період вказані дні оскільки, відповідно до п. 16 Постанови КМУ № 1266, якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці. Отже, оскільки в зазначені дні позивач не отримував заробітну плату, то відповідач повинен розрахувати середньомісячну заробітну плату без урахування зазначених днів у відповідності до п. 16 Постанови КМУ № 1266.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо неправильного обчислення ОСОБА_1 середньої заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплати.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виключити із розрахункового періоду для обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 травень 2018 року.
Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 22 листопада 2019 року з урахуванням висновків суду
В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат. 
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої утриманий єдиний внесок за загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на кількість календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати. Місяці розрахунку періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключені з розрахункового періоду. 
Згідно з даними Державного реєстру застрахованих осіб та довідки про заробітну плату, наданої ТОВ «Краснолиманське» від 21.11.2019 року №948, у позивача в травні 2018 року без поважної причини залишився не відпрацьований 1 календарний день місяця. 
Підставою вважати цей день не відпрацьованим з неповажної причини є те, що роботодавець позивача у довідці про середню заробітну плату зазначив цей день як робочий, але заробітну плату за цей день не нарахував. 
Отже, керуючись вимогами пункту 14 постанови КМУ 1266, враховуючи  довідку про середню заробітну плату, видану ТОВ «Краснолиманське» травень 2018 року не може бути виключеним із розрахункового періоду для обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення йому щомісячної страхової виплати. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).
Згідно даних трудової книжки, позивач у період з 02 березня 2018 року по 09 червня 2018 року працював у ТОВ "Краснолиманське" на посаді електрослюсаря з повним робочим днем шахті (а.с. 14).
Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12 вересня 2019 року, затвердженого начальником Головного управління Державної служби України з питань праці у Донецькій області 13 вересня 2019 року, професійне захворювання позивача виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України, а саме: ТОВ "Краснолиманське", ДП "ВК "Краснолиманська": вплив шкідливого фактору - фізичне навантаження, пил (а.с. 81-84).
Згідно довідки МСЕК від 05 листопада 2019 року № 087544 позивачу встановлено третю групу інвалідності та 65 % стійкої втрати професійної працездатності з 01 листопада 2019 року з повторним оглядом безстроково (а.с. 75).
14 листопада 2019 року позивач звернувся до Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 41).
22 листопада 2019 року Покровським відділенням було винесено постанови, а саме: Постанова №0527/7565/7565/2 про призначення потерплому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 22 177,35 грн, та Постанова №0527/7565/7565/3 про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати у розмірі 7091,06 грн. Покровським відділенням, відповідно до п.1.6 Порядку середньомісячний заробіток позивачу для обчислення суми страхових виплат йому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначався згідно з пунктами 9,10,11,12,13,14 статті 42 Закону № 1105-ХІV та Порядком № 1266) (а.с. 48-49).
27 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо розрахунку середньої заробітної плати для призначення щомісячної страхової виплат, відповідно до якого просив надати довідку про середньомісячну заробітну плату, яка враховувалась при призначенні щомісячної страхової виплати, а також надіслати розрахунок середньомісячного заробітку для призначення щомісячної страхової виплати та на підставі яких законів та нормативно - правових актів був зроблений розрахунок (а.с. 28).
Листом від 05 грудня 2019 року № 03-10/3171 Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України повідомило позивача про те, що професійне захворювання встановлене 12 вересня 2019 року, про що складено акт за формою П-4. В акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання вказана професія, з якою пов`язане професійне захворювання, електрослюсар, за якою позивач працював з 02 березня 2018 року по 09 червня 2018 року. 
Розрахунковим періодом для обчислення середньомісячної заробітної плати є період з квітня 2018 року по травень 2018 року. Висновком з акта огляду МСЕК від 05 листопада 2019 року № 087544 позивачу було встановлено третю групу інвалідності та сукупно 65% стійкої втрати професійної працездатності з 01 листопада 2019 року з повторним оглядом безстроково. Середньомісячна заробітна плата для призначення позивачу щомісячної страхової виплати була обчислена Покровським відділенням за розрахунковий період з квітня 2018 року по травень 2018 року, відповідно до п. 14 Постанови КМУ № 1266 із використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування. Середньомісячна заробітна плата перед настанням страхового випадку склала 5834,25 грн. Постановою від 22 листопада 2019 року позивачу призначена щомісячна страхова виплата в розмірі 3792,26 грн з 01 листопада 2019 року безстроково (а.с. 15-19).
Приймаючи рішення про  часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем неправильно обчислено позивачу середню заробітну плату для призначення щомісячної страхової виплати, оскільки помилково включено до розрахункового періоду травень 2018 року - місяць, за який позивачу не нараховувалася заробітна плата. 
Оцінка суду. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105).
Відповідно до статті 36 Закону № 1105-ХIV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати складаються зокрема із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).
Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 35 Закону № 1105-XIV усі особи, перелічені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.
За правилами ч. 1 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 37 цього Закону не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.
Частинами 9, 10 статті 42 Закону № 1105 визначено, що середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.
Пунктом 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 р. (далі - Порядок №1266) встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.
За приписами п. 12 Порядку №1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
Пунктом 13 Порядку № 1266 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.
Згідно п. 14 Порядку № 1266 у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, за формулою:
З = З(н) х С : М,
де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях; З(н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата; С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...); К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:
К = З(в) : З(с),
де З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати; З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати; М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.
У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців; причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 1266 у разі відсутності на момент призначення страхових виплат відомостей про середньомісячну заробітну плату найманих працівників, зайнятих в економіці України, за попередній рік береться фактична середньомісячна заробітна плата таких працівників за місяці попереднього року з подальшим перерахунком її після надходження даних про середньомісячну заробітну плату зазначених працівників за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата.
Згідно з п. 16 Порядку № 1266 якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.
Відповідно до п. 31, п. 33 Порядку № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.
Аналіз вказаних норм свідчить, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, при цьому, середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності. Якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.
Наявний в матеріалах справи розрахунок середньомісячної заробітної плати свідчить, що відповідачем для обчислення середньої заробітної плати був використаний розрахунковий період з квітня 2018 року по травень 2018 року (а.с. 15-18).
При цьому, відповідачем не виключено із розрахункового періоду травень 2018 року, через те, що позивачем без поважних причин залишився не відпрацьованими 1 календарний день в місяці травні 2018 року, про що свідчить довідка про заробітну плату, надана ТОВ «Краснолиманське».
Згідно розрахунку відповідача середньомісячної заробітної плати були застосовані показники: середньої заробітної плати працівників, зайнятих в економіці України, яка приведена до фактично відпрацьованого часу: за квітень 2018 року - 8480, 24 грн. та травень 2018 року - 281,44 грн., відповідно коефіцієнт заробітної плати: за квітень 2018 року - 1,3163 та за травень 2018 року - 0,000 (а.с. 18).
На спростування правильності розрахунку відповідача, суд наголошує, що положеннями пункту 14 Порядку № 1266 передбачено, що у разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з: поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду.
Таким чином, оскільки позивачу за травень 2018 року не нараховувалась заробітна плата, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується апелянтом, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що при розрахунку середньомісячної заробітної плати підлягає виключенню з розрахункового періоду травень 2018 року.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено п. 3, п. 8, ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року  у справі  № 200/5603/20-а - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року  у справі  № 200/5603/20-а - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 листопада  2020 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 10 листопада 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                        Е.Г. Казначеєв

                                                                                                     Л.В. Ястребова