ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 804/15619/15
адміністративне провадження № К/9901/14191/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Олендера І.Я., 
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне  товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій протиправними, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 (головуючий суддя - Єфанова О.В., судді: Ляшко О.Б., Царікова О.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016 (головуючий суддя - Олефіренко Н.А., судді - Білак С.В., Шальєва В.А.) у справі №804/15619/15.

встановив:
Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (далі - ПАТ «Нікопольський завод феросплавів») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив:

визнати протиправним дії Національного банку України по не підтвердженню можливості здійснення операцій Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» по оплаті 48000000,00 грн., за контрактом № 310815SN від 31.08.2015;

скасувати рішення Національного банку України №25-03001/69303 від 25.09.2015 в частині непідтвердження можливості здійснення операцій Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» по оплаті 48000000 грн., за контрактом №310815SN від 31.08.2015.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016, позов задоволено частково. Скасовано рішення Національного банку України № 25-03001/69303 від 25.09.2015 в частині непідтвердження можливості здійснення операцій ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» по оплаті 48000000,00 грн. за контрактом № 310815SN від 31.08.2015. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій,                         Національний банк України оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування доводів касаційної скарги Національний банк України зазначає, що при непідтвердженні заяв позивача про купівлю іноземної валюти Національний банк України діяв у межах та у спосіб визначених законом повноважень, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації та з дотриманням балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані дії. Запровадження Постановою Національного банку України від 03.09.2015 № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» низки адміністративних інструментів регулювання валютного ринку, у т.ч., процедури відповідного підтвердження/непідтвердження валютних операцій клієнтів уповноважених банків відбулось з врахуванням поточного стану вітчизняної економіки, необхідності забезпечення позитивних тенденцій на валютному ринку України. Скаржник також відзначив, що запровадженні зазначеною постановою заходи сприяли зміцненню гривні.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, між позивачем ПАТ «Нікопольський завод феросплавів»  (Покупець) та Постачальником Компанією StalmagSp. Z.o.o. (Польща) укладено контракт купівлі-продажу № 310815SN 31.08.2015 (далі - Контракт), за умовами якого Постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність Покупця, а Покупець приймати та своєчасно оплачувати товар - марганцеву руду.

Відповідно до Доповнення №1 та Специфікації №1 до вищевказаного контракту, продавець повинен поставити австралійської марганцевої руди крупної фракції 0-25мм в кількості 44000,00 метричних тон, ціна 111,10 дол. США за 1 метричну тону, загальна вартість складає 5377240,00 дол. США.

У зв`язку з тим, що за вищевказану продукцію не була проведена предоплата за рахунком №310815SN-TBN від 31.08.2015, що передбачено п. 1 Доповнення № 1 до контракту від №310815SN від 31.08.2015, вантажна митна декларація не оформлювалась.

Розділом 4 контракту №310815 від 31.08.2015 «Умови платежу» передбачено, що платіж за продукцію здійснюється в доларах США відповідно до додатку № 1 до контракту. Сторони визначили оплату за поставлену продукцію в національній валюті України - гривні, за курсом, встановленим НБУ, на дату списання коштів з рахунку покупця.

На виконання умов Контракту, позивач подав ПАТ «КБ «Приватбанк» платіжне доручення від 16.09.2015 року № №8855 на суму 48 000 000,00 грн. для перерахування на користь нерезидента Компанією StalmagSp. Z.o.o. за поставлений товар - марганцеву руду.

25.09.2015 платіжне доручення повернуто з призначенням платежу: повернення коштів згідно з електронним повідомленням Національного банку України № 25-03001/69303 від 25.09.2015, що підтверджується витягом електронного повідомлення від 25.09.2015, в якому зазначено про непідтвердження Національним банком України заяви клієнтів на купівлю та перерахування іноземної валюти за імпортними операціями по реєстру Інформація про намір та/або перерахування безготівкової валюти в розрізі суб`єктів за 22.09.2015.

У зв`язку з зазначеним, 25.09.2015 ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» отримало від ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжне доручення без виконання, із зазначенням про повернення коштів згідно з електронним повідомленням НБУ № 25-03001/69303 від 25.09.2015, яким непідтверджено заявку клієнта на купівлю та перерахування іноземної валюти за імпортними операціями по реєстру Інформація про намір купівлі та/або перерахування безготівкової валюти в розрізі суб`єктів за 22.09.2015 року ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» на суму 48000000,00 грн.

За змістом статті 7 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк, зокрема, проводить грошово-кредитну політику, встановлює для банків правила проведення банківських операцій, здійснює банківське регулювання, здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій.

Крім того, право Національного банку, використовуючи адміністративний метод банківського регулювання, встановлювати заборони та обмеження щодо вчинення банківськими установами певних дій (операцій) закріплено у  Законі України «Про банки і банківську діяльність», статтею 66 якого передбачено, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком шляхом встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків.

Стаття 46 Закону України «Про Національний банк України» передбачає, що Національний банк в необхідних випадках застосовує валютні обмеження.

Згідно зі статтею 44 цього Закону, Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До його компетенції, зокрема, належить видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій, здійснення  контролю, у тому числі шляхом здійснення планових і позапланових перевірок за діяльністю банків, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, в частині дотримання ними валютного законодавства.

Нормативно-правові акти Національного банку з питань, віднесених до його повноважень є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб (стаття 56 Закону України «Про Національний банк України.

Відповідно до статті 45 цього Закону, Національний банк організовує торгівлю валютними цінностями на валютному ринку України відповідно до законодавства про валютне регулювання.

Статтею 11 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»  встановлено, що Національний банк у сфері валютного регулювання серед іншого:

- здійснює валютну політику виходячи з принципів загальної економічної політики України;

- видає у межах, передбачених    Декретом, обов`язкові для виконання нормативні акти щодо здійснення операцій на валютному ринку України;

- забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю згідно з Декретом та іншими актами валютного законодавства.

Крім того, за змістом статей 1, 2 цього Декрету, резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей і здійснювати валютні операції (а це операції, пов`язані з переходом права власності на валютні цінності, з передаванням заборгованостей та інших зобов`язань, предметом яких є валютні цінності) з урахуванням обмежень, встановлених    Декретом    та іншими актами валютного законодавства України, тобто законодавчо встановлено особливий правовий режим обороту для такого виду майна як        валютні цінності, зокрема для іноземної валюти.
З аналізу наведених норм права випливає, що Національний банк здійснює надані йому повноваження для захисту грошової одиниці, всієї грошової системи України, узгоджуючи свої дії з іншими суб`єктами державної влади, виходячи із завдань грошово-кредитної політики держави, макроекономічного аналізу та платіжного балансу, вживає необхідних заходів, щоб ефективно впливати на загальну грошово-кредитну ситуацію в економіці. При цьому, законодавець зобов`язує Національний банк до активних дій по забезпеченню стабільності національної грошової одиниці.
Відповідно до підпункту 18 пункту 6 Постанови Правління Національного банку України від 03.09.2015 № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій уповноважені банки формують реєстр операцій за дорученнями клієнтів із купівлі іноземної валюти / перерахування за межі України іноземної валюти / перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів через кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях, відкриті в уповноважених банках / перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидентів через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав (далі - реєстр), та подають його до Національного банку України в день отримання від клієнта заяви про купівлю іноземної валюти / платіжного доручення.

Якщо сума заяви про купівлю іноземної валюти / платіжного доручення на перерахування за межі України іноземної валюти / платіжного доручення на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента/платіжного доручення на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у гривнях дорівнює або більше еквівалента 50000 доларів США на дату заяви / платіжного доручення, то уповноважений банк разом із реєстром подає копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій. Інформація за заявами про купівлю іноземної валюти / платіжними дорученнями на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента в гривнях / платіжними дорученнями на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у яких сума менша, ніж зазначена, надається в реєстрі в узагальненому вигляді. Інформація за платіжними дорученнями в іноземній валюті на переказ коштів за межі України, у яких сума менша, ніж зазначена, до реєстру не надається.

Уповноваженим банкам забороняється проводити операцію клієнта в разі отримання від Національного банку України повідомлення про непідтвердження можливості її здійснення. Підтверджені операції можуть бути виконані не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці операції в реєстрі.

З метою запобігання непродуктивному відпливу капіталу за кордон Національний банк України має право запитувати й отримувати від уповноваженого банку копії додаткових документів, необхідних для з`ясування обставин щодо конкретної операції, інформація про яку була подана у відповідному реєстрі. У цьому разі уповноважений банк не може здійснювати таку операцію до моменту отримання окремого підтвердження Національного банку України.

Судами встановлено фактичне постачання Компанія StalmagSp. Z.o.o (Польща) позивачу на територію України товару - марганцеву руду за Контрактом,   даний товар використовується позивачем у господарській діяльності.  

ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» та обслуговуючий банк виконали всі вимоги законодавства щодо повідомлення НБУ про заплановані операції з оплати на адресу компанії StalmagSp. z.o.o (Польща) 48000000,00 грн. за контрактом № 310815SN від 31.08.2015, а саме: контракт № 310815SN від 31.08.2015, Специфікація №1, Доповнення №1 від 31.08.2015, інвойс №310815SN від 31.08.2015, довідка ДФС про відсутність заборгованості перед бюджетом від 14.09.2015, платіжне доручення №8855 від 16.09.2015.

Виходячи з змісту підпункту 18 пункту 6 постанови Правління Національного банку України №581, метою направлення до Національного банку України уповноваженими банками реєстрів та підтверджуючих документів з перерахування кошів є недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій.

Отже, рішення про не підтвердження можливості здійснення відповідної операції приймається Національним банком України лише внаслідок виявлення операцій, що містять ознаки недобросовісності.

Проте, відповідачем не наведено обставин, які є підставами для наявності сумніву щодо добросовісності операцій, що здійснювались позивачем. В оскаржуваному рішенні відповідача не зазначено обставин, які стали підставою для його прийняття.

Також, встановлено, що жодних запитів щодо надання додаткових документів, відповідачем не заявлялось, як і не заперечувалось проти позову відсутністю будь-яких документів, або їх якістю.

Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність оскаржуваного рішення.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог є правильними та підлягають залишенню без змін. 

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016  у справі №804/15619/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева  І.Я. Олендер