ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2020 р.                                                             Справа№ 925/226/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Куксова В.В. 
          Тищенко А.І. 

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 21.10.2020 року у справі №925/226/20 (в матеріалах справи).  

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020, повний текст якого складено 22.06.2020
у справі №925/226/20 (суддя Спаських Н.М.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" 
до дослідної    станції помології імені Л.П. Симиренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України 
про визнання договору недійсним.

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до дослідної   станції помології імені Л.П. Симиренка         Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (далі-відповідач), в якому просить визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1 від 16.05.2013.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення процедури погодження договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, а також недотримання вимог щодо форми правочину, передбачених законодавством України. 
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 у позові відмовлено повністю.
Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обґрунтованості підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги, а також не доведено суті порушеного права, яке захищається поданим позовом та не доказано, що оспорюваний договір суперечить чинному законодавству.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 по справі №925/226/20 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваного судового рішення позивачем було отримано лише 02.07.2020.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийняте з неповним з`ясуванням та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права.  
Також скаржник стверджує, що судом першої інстанції неправомірно було відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду. 
Крім того, скаржник стверджує, що станом на 13.05.2013 у відповідача були відсутні правові підстави для передачі майна.
Скаржник також стверджує, що договір оренди та додаткові угоди до нього не відповідають вимог закону, оскільки не посвідчені нотаріально та не проведено державну реєстрацію.
Теж скаржник вказує на порушення процедури оцінки майна, а також на незаконну повторну оцінку майна у 2016 році. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020, справу №925/226/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Разіна Т.І., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20, а також розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 призначено на 08.09.2020 о 11:00 год.
У зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/2879/20 від 07.09.20 призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/226/20.
Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №925/226/20 відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 07.09.20 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В., а також розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 призначено на 21.10.2020 о 12:40 год.
08.09.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 07.10.2020 - 24.10.2020, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3877/20 від 19.10.20 призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/226/20.
Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №925/226/20 відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 19.10.20 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Куксов В.В., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Тищенко А.І., а також розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 ухвалено здійснювати у раніше призначеному судовому засіданні 21.10.2020 о 12:40 год.
20.10.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, а також додатково вказує на висновки Північного апеляційного господарського суду, які викладені у постанові від 15.09.2020 по справі №925/983/19. Також скаржник вказує, що квадратура об`єктів оренди, яка зазначена в договорі оренди, не відповідає жодними документами, а саме Свідоцтву про право власності на нерухоме майно індексний номер 22274546 від 28.05.2014.
Відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та у судове засідання, яке відбулося 21.10.2020, не з`явився, своїх представників не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено всі дії з метою належного повідомленні їх про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення відповідача не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності останнього. 
В судовому засіданні, яке відбулося 21.10.2020, представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а мотивувальна частина оскаржуваного судового рішення підлягає зміні з викладенням її в редакції даної постанови, виходячи з наступного.
Як свідчать матеріали справи, 16.05.2013 між державною установою "Інститут помології ім. Л.П. Симиренка Національної академії аграрних наук України", яку було перейменовано в дослідну станцію помології імені Л.П. Симиренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, як орендодавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Львівський сад», як орендарем, було укладено договір №1 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлові приміщення загальною площею 161, 3 м2 (реєстровий номер 00497331.1.ТЖЕЧСТ 5055), котельні цеху техпереробки загальною площею 153,7 кв.м. (реєстровий номер 00497331.1.ТЖЕЧСТ 5056), приміщення будівлі складу соків загальною площею 205,3 кв.м. (реєстровий номер 00497331.1.ЕФОЦЯЖ 2331), асфальтовану площадку на території цеху техпереробки загальною площею 2084, 0 кв.м., розташовані за адресою: Черкаська обл., Городищенський р-н, с. Мліїв, вул. Симиренка, 9, що перебуває на балансі Державної установи "Інститут помології ім. Л. П. Симиренка НААНУ", вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку майна від 18.03.2013 і становить 616 820,00 грн.
Майно передається в оренду з метою використання для технічної переробки плодів, овочів на соки, компоти та сухофрукти (п. 1.2 Договору).
Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, зазначений у договорі, але не раніше дати реєстрації договору та акта приймання-передачі майна (п.2.1 Договору).
Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що розмір орендної плати визначається на підставі статті 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і становить за погодженням сторін за базовий місяць рахунку (березень 2013 року) 11 500, 00 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - травень 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень, травень 2013 року.
Орендна плата перераховується орендодавцеві відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця (п.3.6 Договору).
За змістом п.10.1 Договору цей договір укладений строком на 5 років і діє з 16.05 2013 до 16.05.2018.
У пункті 10.6 Договору передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; достроково або за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; за ініціативою однієї із сторін у випадках, передбачених чинним законодавством, а також у випадку порушення однією із сторін зобов`язань за цим договором, у т. ч. несплати орендних платежів протягом трьох місяців, створення перешкод для доступу в орендоване приміщення представників орендодавця у випадку аварій, навмисного або необережного погіршення стану орендованого майна або іншого орендодавця з вини орендаря; банкрутства орендаря; ліквідації орендаря - юридичної особи; загибелі об`єкта оренди. Попередження про розірвання договору за ініціативою однієї із сторін повинно бути надано іншій стороні не пізніше як за місяць. До дня розірвання договору орендар зобов`язаний повністю сплатити орендодавцю всі платежі за цим договором.
Згідно з додатковою угодою від 07.07.2014 №1 сторони внесли зміни до Договору, зокрема до пунктів 2.1, 7.1, 10.1 виклавши їх у такій редакції:
- п. 2.1 орендар вступає в строкове платне користування майном з дати підписання акта приймання-передачі майна;
- п. 7.1 передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором та актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з додатковою угодою;
- п.10.1 цей договір укладено строком на 35 місяців, та діє з моменту укладення додаткової угоди.
07.07.2014 між сторонами у справі підписано акт приймання-передачі орендованого майна, що належить до державної власності.
Згідно з додатковою угодою від 01.01.2016 №2 до Договору внесено зміни, зокрема, до пункту 1.1 розділу 1, пункту 3.1 розділу 3, і викладено їх у такій редакції:
- п. 1.1 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлові приміщення цеху техпереробки загальною площею 684, 3 м2 з підвальними приміщеннями загальною площею 161, 3 м2 (реєстровий номер 00497331.1.ТЖЕЧСТ 5055), розміщені за адресою: Черкаська обл., Городищенський р-н, с. Мліїв, вул. Симиренка, 9, що перебуває на балансі Державної установи "Інститут помології ім. Л. П. Симиренка НААНУ", вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку майна від 16.11.2015 і становить 713 333,00 грн;
- п. 3.1 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне та комунальне майно та пропорцій її розподілу, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (листопад 2015 року) 6 242, 00 грн, ПДВ - 1 248, 40 грн.
Орендна плата за перший місяць оренди - січень 2016 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2015 року.
01.01.2016 між сторонами підписано акт приймання-передачі         майна, що належить до державної власності, яким визначено, що відповідач повернув позивачу нежитлові приміщення котельні цеху техпереробки загальною площею 153,7 кв.м.; приміщення будівлі складу соків загальною. площею 205,3 кв.м., асфальтовану площадку на території цеху техпереробки загальною площею 2084,0 кв.м. за адресою Черкаська область, Городищенський район, с. Мліїв, вул. Симиренка, 9. При цьому в оренді залишено приміщення цеху техпереробки загальною площею 684,3 кв.м. та підвальні приміщення загальною площею 161,3 кв.м. 
Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним Договору.
Надаючи юридичну оцінку встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам, колегія суддів дійшла до наступних висновків. 
Колегія суддів проаналізувавши умови укладеного між сторонами Договору вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.
Спеціальним законом, що регулює здачу в оренду державного та комунального майна, є Закон України «Про оренду державного та комунального майна». 
У відповідності до ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.  
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.
Нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна" врегульовано питання щодо моменту укладення договору оренди державного та комунального майна, проте даний Закон не містить положень, які регулювали б питання щодо форми договору оренди, його нотаріального посвідчення чи державної реєстрації.
Згідно з ч.ч.1, 2, 6 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Так, у відповідності до ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Відповідно до ст.793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно з ст. 794 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.
За змістом п.10.1 Договору цей договір укладений строком на 5 років і діє з 16.05 2013 до 16.05.2018.
При цьому, укладаючи Договір сторони визначили, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, зазначений у договорі, але не раніше дати реєстрації договору та акта приймання-передачі майна (п.2.1 Договору). Крім того, пунктом 5.15 Договору визначено обов`язок позивача здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього договору. 
Відповідно до ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках , встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Частиною першою статті 220 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз`яснено, що відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Крім того, визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.    При цьому, за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Відтак, оскільки Договір, строк дії якого складав 5 років, не був нотаріально посвідчений, він є нікчемним в силу ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України з моменту його вчинення. При цьому, нікчемний правочин не потребує визнання його недійсним в суді, а є таким в силу закону з огляду на положення ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 04.06.2019 по справі №916/3156/17 та від 03.06.2020 по справі №916/2800/18.
Крім того, як встановлено вище, до Договору були внесені зміни додатковими угодами №1 від 07.07.2014 та №2 від 01.01.2016.
Відповідно до ст.654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Таким чином, додаткові угоди №1 від 07.07.2014 та №2 від 01.01.2016 також підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, сторонами не було додержано форми щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації зазначених додаткових угод, а тому вони є нікчемними і не створюють прав та обов`язків для сторін, оскільки сторонами під час їх укладання порушено вимоги ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України.
Підсумовуючи викладене та враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано. 
Враховуючи вищевикладене та те, що судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне застосувати повноваження, передбачені ч.4 ст.277 ГПК України та змінити його мотивувальну частину, а також викласти її в редакції даної постанови.
Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції неправомірно було відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, колегією суддів відхиляються, оскільки в розумінні п.5 ч.1 ст.226 та ч.2 ст.252 ГПК України останній повинен був подати вказане клопотання до 31.03.2020, проте подав його до суду лише 15.06.2020. 
Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі як підстава для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нового судового рішення, яким визнати Договір недійсним, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони не спростовують вищевикладеного та не впливають правильність вирішення справи.
Також з встановлених вище обставин справи, відхиляються доводи відповідача про те, що Договір не містить ознак нікчемності.  
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1        статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод        зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1        статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод        зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
З огляду на викладене, в решті оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.                                                                 
Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 277, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -                   

                                                  П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський сад" на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 залишити без задоволення. 
                 2.Рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 змінити шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.     
3. В решті рішення Господарського суду Черкаської області від 15.06.2020 у справі №925/226/20 залишити без змін.  
           4.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.     
5. Матеріали справи №925/226/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено 26.10.2020.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                А.І. Тищенко