ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1915/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 листопада 2020 року                                                                               м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Шурка О.І., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення виплати пенсії з 01.05.2020 р. до розміру 8391 грн. 88 коп., з урахуванням підвищення учаснику бойових дій (409,50 грн.) та цільової грошової допомоги на прожиття (40,00 грн.);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поновити виплату пенсії з 01.05.2020 у розмірі, визначеному рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2018 р. та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 у справі № 750/12654/17 станом на 01.01.2017, з урахуванням підвищення учаснику бойових дій (409,50 грн.) та цільової грошової допомоги на прожиття (40,00 грн.).
В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що йому за рішенням суду визначений  розмір пенсії, на який він має право, проте, за відсутності передбачених Законом підстав для зменшення розміру пенсії, бездіяльність відповідача порушує встановлене право позивача на отримання пенсії. У зв`язку з викладеним, вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, що свідчить про наявність підстав для зобов`язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії у розмірі, визначеному рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2018 та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2018 у справі №  750/12654/17 станом на 01.01.2017, з урахуванням підвищення учаснику бойових дій (409,50 грн.) та цільової грошової допомоги на прожиття (40,00 грн.).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року адміністративний позов задоволено  повністю.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, скаржник наполягає на тому, що його дії відповідають вимогам законодавства, а зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 зумовлено змінами в нормативному регулюванні спірних правовідносин та тим, що невиплата пенсії в попередньому розмірі спричинена тим, що оскільки в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснювати виплати, то така виплата продовжується до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а відповідачем протиправно зменшено розмір пенсії ОСОБА_1 всупереч вимог ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.01.2018, яке набрало законної сили, у справі № 750/12654/17, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області   здійснити перерахунок розміру пенсії позивача за нормами грошового забезпечення осіб начальницького складу управлінь державної пенітенціарної служби України, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, згідно з довідкою Державної установи "Чернігівська виправна колонія № 44" від 23.11.2017 № 117, починаючи з 01.01.2017, тобто з урахуванням підвищення учаснику бойових дій (409,50 грн.) та цільової грошової допомоги на прожиття (40,00 грн.).
За змістом статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
На виконання вказаного рішення суду від 17.01.2017 позивачу було здійснено перерахунок розміру пенсії, основний розмір якої становив 11696,18 грн., станом на 01.01.2018 з  урахуванням підвищення учаснику бойових дій та цільової грошової допомоги на прожиття складав - 12099,18 грн.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсії особам, як звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" з 01.01.2018 позивачу здійснено перерахунок пенсії за відповідною посадою, за нормами чинними на 01.01.2018, основний розмір пенсії становив 7942,38 грн., а з урахуванням підвищення учаснику бойових дій та цільової грошової допомоги на прожиття складав 8391,88 грн.
З 01.05.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області   виплачувало позивачу пенсію у вказаному розмірі.
Листами від 15.05.2020 за вих. № 2500-0226-8/16149 та № 2500-0226-8/16147 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області   повідомило, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 проведений у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та від 21.02.2018 № 103, а отже з 01.05.2020 його пенсія приведена у відповідність до вказаних норм.
Не погодившись з такими висновками відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ передбачається, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим    Законом    та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього    Закону    провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього    Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього    Закону. Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього    Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим    Законом    пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим    Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим    Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Згідно з п. 4  Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Колегія суддів погоджується з тим, що відповідачем не обґрунтовано підстави для зменшення виплати позивачу пенсії, розмір якої встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили.
Апелянтом не надано жодних належних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій і під час апеляційного розгляду справи.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо правомірності своїх дій при зменшенні розміру пенсії позивача, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, позаяк такі доводи обґрунтовано спростовані судом першої інстанції, який послався на пріоритетність застосування вимоги статті 63 Закону № 2262-XII.
Відтак, доводи апелянта щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.
Також колегія суддів враховує, що у рішенні "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52). Суд зазначив, що  стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 30).
Стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).
Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що апелянтом не заперечується факт зменшення розміру пенсії позивача з 01.03.2018, що на переконання останнього є обґрунтованим та відповідає положенням закону.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що дії відповідача призвели до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував  до цього, що є звуженням обсягу вже набутих ним прав та позбавленням його права на соціальний захист, та прямо суперечать положенням ст. 63 № 2262-XII, якими передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, позаяк зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. 
Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у відзиві на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                                                                І.О.Лічевецький

Суддя                                                                                                                                      О.М.Оксененко

Суддя                                                                                                                                      О.І.Шурко