УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 683/3372/18
Провадження № 22-ц/4820/1516/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Спірідонової Т.В.,
                
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2019 року. 
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради, звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувало, що надає останнім послуги з теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 . Всупереч вимогам законодавства та умов укладеного договору оплату за спожиту теплову енергію відповідачі не здійснювали, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.12.2018 року становила 74727,10 грн.
Тому позивач просив стягнути з відповідачів на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 74727,10 грн.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2019 року позов Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради 74727,10 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокорстянтинівської міської ради по 440,50 грн. судового збору з кожного.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, і в позові відмовити. Зазначає, що вона не отримувала послуги теплопостачання. Суд не взяв до уваги відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, який є підставою для надання таких послуг, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження укладення договору централізованого опалення із відповідачем та наявність заборгованості за надані послуги. На її думку, роздруківка особового рахунку на квартиру АДРЕСА_2 не є належним доказом підтвердження наявної заборгованості за послуги з теплопостачання.
У відзиві Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 у багатоквартирному будинку, під`єднаному до єдиної централізованої системи теплопостачання. Апелянт як власник майна зобов`язана нести витрати по його утриманню, в тому числі сплачувати вартість послуг по обігріву квартири незалежно від того, чи проживає у ній. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному будинку з централізованою системою опалення.
Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» надає відповідачам послуги з теплопостачання та постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_2 .
Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 заборгованість споживача ОСОБА_1 за спожиту теплову енергію та гарячу воду за період з 01.02.2013 року по 01.12.2018 року становить 74727,10 грн. 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачі не проводили оплату за надані послуги з теплопостачання, тому з них слід стягнути солідарно на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради борг за надані послуги за період з 01.02.2013 року по 01.12.2018 року в сумі 74727,10 грн.
Доводи апеляційної скарги про ненадання апелянту послуг позивачем та відсутність підстав для нарахування плати за теплопостачання не ґрунтуються на доказах і суперечать нормам матеріального права.
Так, згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
За змістом статей 64, 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири та інші особи, які проживають в жилому приміщенні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири (будинку) та зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири (будинку) та прибудинкової території.
Відповідно до частини 2 статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю для настання відповідних правових наслідків.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.
З матеріалів справи вбачається, що поведінка сторін свідчить про фактичне укладення ними договору про постачання теплової енергії для потреби опалення до квартири відповідача, оскільки послуги позивачем надаються, а відповідачі ними користуються та жодних претензій з цього питання до позивача не заявляли.
Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.
Тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати такі послуги за тарифами для населення, встановленими виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування.
Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а й відмовитися в установленому порядку (за наявної технічної можливості) від їх отримання. 
Такий висновок цілком узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц.
У матеріалах справи відсутні докази на спростування факту надання послуг позивачем та відмови в установленому порядку (за наявної технічної можливості) від їх отримання.
Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування плати за теплопостачання за відсутності відповідного договору.
Згідно з статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Квартира відповідачів під`єднана до системи централізованого опалення та гарячого водопостачання у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_3 , у будинку встановлено загальнобудинковий лічильник тепла.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» - у разі встановлення засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показниками пропорційно опалюваній площі квартири.
Показники будинкового засобу обліку знімаються працівниками підприємства щомісяця та передаються до абонентського відділу для проведення нарахування. Нарахування плати за послуги теплопостачання проводиться відповідно до фактично спожитого тепла (Гкал) та діючих тарифів.
Структура тарифів розміщена на сайті КП «Тепловик» www.teplovik.org та на сайті Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради starkon.gov.ua.
В заперечення проти доводів апеляційної скарги позивач представив детальний розрахунок заборгованості платежів за надані послуги відповідно до діючих тарифів по АДРЕСА_4 , який цілком узгоджується з даними по особовому рахунку споживача ОСОБА_1 . 
В свою чергу апелянт не надав жодних достатніх та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за надані послуги, нарахованої позивачем.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.  
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Старкостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 05 жовтня 2020 року.

Судді Л.М. Грох
                                О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова