П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
12 жовтня 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Справа № 22-11358                                               Головуючий у1-й інстанції - Оладько С. І.
Унікальний № 367/8146/18                                                               Доповідач - Пікуль А. А.
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Гаращенка Д. Р.
                                                                                 Невідомої Т. О.              
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 липня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
у с т а н о в и л а:
 
У листопаді 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 63 873 грн 45 коп. та судові витрати (а.с.1-4).
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 01 березня 2011 року між банком та відповідачем було підписано заяву № б/н, відповідно до якої банк надав відповідачу кредит у сумі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначав, що він свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання. Станом на 25 жовтня 2018 року відповідач має заборгованість 63 873 грн 45 коп., з яких: 11 847 грн 05 коп. - тіло кредиту; 24 285 грн 55 коп. - відсотки за користування кредитом; 24 223 грн 07 коп. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 3 017 грн 78 коп. - штраф (процентна складова).
          Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 липня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 березня 2011 року у сумі 11 847 грн 05 коп. (тіло кредиту) та судові витрати 1 762 грн, всього:13 609 грн 05 коп. В іншій частині позову відмовлено.
 
Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та неустойкою, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами та неустойкою задовольнити у повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін (а.с.204-206).
Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходило. Ухвала Київського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року про відкриття апеляційного провадження отримана стороною відповідача 22 серпня та 10 вересня 2020 року (а.с.222-223).
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 липня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.
          01 березня 2011 року між позивачем та відповідачем було підписано заяву № б/н, відповідно до якої банк надав відповідачу кредит у сумі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Оскільки відповідач неналежним чином не виконує умови кредитного договору, станом на 25 жовтня 2018 року позивач виставляє ОСОБА_1   63 873 грн 45 коп. заборгованості, з яких: 24 285 грн 55 коп. - нараховані відсотки за користуванням кредитом; 24 223 грн 07 коп. - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 3 017 грн 78 коп. - штраф (процентна складова).
          Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк»  в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11 847 грн. 05 коп. районний суд виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що між сторонами укладений кредитний договір шляхом укладення договору приєднання. При цьому, відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорював та частково сплачував заборгованість за кредитним договором, що свідчить про його згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.
У даному  випадку, і це підтверджується наявними у розпорядженні суду письмовими доказами, підписуючи анкету-заяву від 01 березня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами (а.с.10) та 07 липня 2011 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» (а.с.11).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Отже в даному випадку Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.
Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення інших складових заборгованості районний суд наведеного не врахував, не звернув уваги, що відповідач факту підписання анкети-заяви 01 березня 2011 року не оспорював, частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, що свідчить про невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У даній справі відповідно до змісту позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 березня 2011 року станом на 25 жовтня 2018 року у розмірі 63 873 грн 45 коп., з яких: 11 847 грн 05 коп.  - тіло кредиту; 24 285 грн 55 коп. - відсотки за користування кредитом; 24 223 грн 07 коп. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 3 017 грн 78 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5-9).
Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підтвердження наявного розміру заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором № б/н від 01 березня 2011 року, позивач надав суду розрахунок заборгованості станом на 25 жовтня 2018 року (а.с.5-9).
Згідно з відомостями указаного розрахунку заборгованості, жодна із заявлених до стягнення сум заборгованості не міститься у розрахунку та не підтверджена в ході перевірки розрахунку апеляційним судом.
Наведені вище обставини, ураховуючи положення ст. 376 ЦПК України, дають апеляційному суду підстави скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог.
При цьому апеляційний суд також констатує, що у апеляційній скарзі позивач зазначає розмір заборгованості по відсоткам у сумі 18 065 грн 04 коп., водночас  з наданого суду розрахунку убачається, що заборгованість по відсоткам складає 24 285 грн. 55 коп., однак, як вже зазначено вище, ця сума є непідтвердженою відомостями розрахунку.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, неустойкою та штрафами шляхом викладення мотивувальної частини у редакції цієї постанови, в іншій частині рішення залишити без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
 
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 липня 2020 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, неустойкою та штрафами змінити.
Викласти мотивувальну частину рішення в частині цих позовних вимог у редакції мотивувальної частини цієї постанови.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.  

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                  Д. Р. Гаращенко
 
Т. О. Невідома