УХВАЛА

22 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 540/2742/19
адміністративне провадження № К/9901/25987/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., перевіривши касаційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 540/2742/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ «СИОЛ» до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2019/000044/2 від 11 червня 2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених ТОВ КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ СИОЛ в митній декларації МД-2 № UA508070/2019/000975 від 10 червня 2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2019/000043/2 від 11 червня 2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених ТОВ КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ СИОЛ в митній деклараціїМД-2 № UA508070/2019/000974 від 10 червня 2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2019/000049/2 від 24 червня 2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених позивачем в митній деклараціїМД-2№ UА508030/2019/004034 від 24 червня 2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2019/000045/2 від 11 червня 2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених ТОВ КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ СИОЛ в митній деклараціїМД-2№ UА508070/2019/000976 від 10 червня 2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UА508000/2019/000056/2 від 09 липня 2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених ТОВ КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ СИОЛ в митній деклараціїМД-2№ UА508030/2019/004407 від 09 липня 2019 року.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року, адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
12 жовтня 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Чорноморської митниці Держмитслужби (далі - скаржник), направлена до суду поштою 07 жовтня 2020 року.
Підставою касаційного оскарження заявник касаційної скарги визначає пункти 2,3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, також посилається на те, що судами неправильно застосовані норми процесуального та матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого рішення та невірного вирішення справи, а саме: положень п. 2 ч.2 статті 52, п.8 ч.2 статті 53, ч.6 статті 54, 57, 58, 64, 257, 334 Митного кодексу України, вимоги статей 2, 9 та 72 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
У випадку посилання скаржником на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційну оскарження, скаржнику необхідно зіслатися на конкретний пункт частин другої або третьої статті 353 цього Кодексу.
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Натомість  викладено обставини справи, процитовано норми Митного кодексу України з формальним зазначенням, що касаційна скарга подається на підставі пунктів 2, 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скаржник зазначає, що ним вмотивовано обґрунтовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, проте, не зазначає, ані норми права від висновку щодо застосування якої необхідно відступити, ані постанови Верховного Суду, у якій такий висновок викладено. Також скаржник з наведенням обставин справи зазначає, що щодо зазначених питань застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, натомість, конкретно не визначає висновку щодо правильного застосування якої норми права, яка б врегульовувала конкретний спір, ще не сформульовано Верховним Судом. Отже, з огляду на зміст касаційної скарги, вона не містить викладення обґрунтування зазначених скаржником підстав касаційного оскарження - пунктів 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Щодо зазначеної скаржником підстави - пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, варто зазначити, що скаржник зовсім не зазначає підстави для скасування судових рішень - пункт 1 і 2 частини другої статті 353 КАС України, а також скаржник повинен зазначити конкретні докази, які він вважає недопустими, зазначивши чому він їх вважає недопустимими та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Враховуючи те, що скаржником не наведено належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, про що зазначено вище, ця умова не може бути перевірена.
Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги. Фактично, її доводи зводяться до незгоди із судовими рішеннями у цій справі, натомість,  з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга  Чорноморської митниці Держмитслужби підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 540/2742/19.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 540/2742/19 - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко