ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/973/19  Номер провадження 22-ц/814/1932/20	Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О. 

розглянула в порядку письмового провадження провадження у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення  Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 червня 2020 року, ухвалене суддею Куц Т.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину за минулий час. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.02.2016 року вона звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, однак їй було відмовлено, оскільки відповідач в добровільному порядку написав заяву за місцем роботи про стягнення аліментів, у розмірі 25% від заробітної плати. А цього року їй стало відомо, що відповідач в односторонньому порядку, без її згоди, за місцем роботи 24.04.2017 р. написав заяву на утримання аліментів з нього у розмірі 20 % від заробітної плати, що призвело до зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) за минулий час з 24.04.2017 р. по 20.03.2019 року. 
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.06.2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час - відмовлено.
З даним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_2 , оскарживши його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, прохає його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Вказує, що відповідач без її згоди та повідомлення зменшив розмір аліментів, що стягувались на її користь на утримання неповнолітньої дитини з 25% заробітку до 20%. В зв`язку з чим вона недоотримала грошові кошти за період з 24.04.2017 року по 20.03.2019 року в сумі 13158 грн.
02.10.2020 року до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому він просив рішення місцевого суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Вказує, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він ухилявся від сплати аліментів, а вона вживала відповідні заходи щодо їх отримання.
Розгляд справи проводиться в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно ст.. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 04.03.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 
Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.03.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, оскільки за період з лютого 2014 року по лютий 2016 року з відповідача відраховувались аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частини заробітку на підставі поданої ним за місцем роботи заяви. 
Вказане рішення суду позивачкою ОСОБА_2 не оскаржувалось та набрало законної сили.
Також судом встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_3 , поданої з0а місцем його роботи, на користь ОСОБА_2 стягувались аліменти у розмірі 20% з заробітної плати з 24.04.2017 року, а з 19.04.2019 року - у розмірі 25%.
Крім того, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.05.2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку відповідача, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50% мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 20.03.2019 року до повноліття дитини.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів за минулий період з 24.04.2017 року по 19.04.2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона у вказаний період вживала заходи для вирішення питання щодо стягнення з відповідача аліментів, а він в свою чергу ухилявся від їх сплати. 

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 191  СК  України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Глава 15 Сімейного кодексу України передбачає ряд самостійних способів отримання аліментів: за рішенням суду (ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України), за ініціативою платника чи одержувача (ст. 187 Сімейного кодексу України, шляхом подачі відповідних заяв за місцем роботи заявника), за договором між батьками про сплату аліментів на дитину (ст. 189 Сімейного кодексу України, при цьому, такий договір підлягає укладенню в письмовій формі та нотаріальному посвідченню, тому факт його укладення не може підтверджуватись показаннями свідків).
Як встановлено судом і вказана обставина не оспорюється сторонами, в період з лютого 2014 року по квітень 2017 року з відповідача на користь позивачки на підставі поданої ОСОБА_3 заяви за його місцем роботи, стягувались аліменти в розмірі 25% заробітку, а з 24.04.2017 року по 19.04.2019 року - 20% заробітку.
Враховуючи те, що жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачка в період з 24.04.2017 року по 19.04.2019 року  вживала заходів щодо отримання аліментів у необхідному їй розмірі та ухилення відповідача від їх сплати,  ОСОБА_2  не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
       Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що таким доказом є рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.03.2016 року, яким їй було відмовлено в задоволенні позову про стягнення з відповідача аліментів, не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_3 подав заяву про зменшення розміру аліментів, що стягувались з нього до 20% заробітку в квітні 2017 року, тобто через рік після ухваленого рішення. Із заявами до відповідача, або позовом до суду про збільшення розміру аліментів в період з квітня 2017 року до березня 2019 року позивачка не зверталась.
Доводи апеляційної скарги вірних висновків районного суду не спростовують. 
З урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга залишається колегією суддів без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:
        
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення  Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:   О.В.Чумак                                      

Судді Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун