Номер провадження: 33/813/1279/20 
Номер справи місцевого суду: 522/13192/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі :
Головуючого судді - Князюк О.В.
за участю секретаря-Бикової К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10 200 (десять тисяч двісті) гривен - з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 12 жовтня 2020 року подав апеляційну скаргу в якій просить суд постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт зазначає, що суд при ухваленні рішення не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом всіх фактичних обставин справи та не вірно були застосовані норми процесуального та матеріального права. 
В основному вважає, що справа була розглянула без присутності представника ОСОБА_1 , адвоката Мороз В.Ю., свідків, інспекторів поліції, які складали протокол, суддя не досконало дослідив матеріали, не заслухав думки всіх сторін, та не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував стягнення, як вид покарання за адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що після набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», прикінцевими та перехідними положеннями не встановлена можливість накладення адміністративного стягнення, у зв`язку із скасуванням адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, в редакції, що діяла до 01 липня 2020 року. 
Апелянт, зауважує, що взагалі його дії не можливо кваліфікувати за статтею 130 КУПАП.
ОСОБА_1 звертає увагу апеляційного суду на той факт, що матеріали адміністративної справи та протокол про адміністративне правопорушення складний працівниками з наступними порушеннями, а саме в матеріалах справи відсутня довідка про те чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія. 
При складанні протоколу про адміністративного правопорушення не було виписано направлення на медичний огляд до лікарні, відсутня довідка про відсторонення особи від керуванням транспортним засобом, а також в протоколі не зазначена наявність чи відсутність ознак стану алкогольного сп`яніння. 
В матеріалах наявний чек приладу «Драгер 7510» не містить номеру та серію до якого протоколу про адміністративне правопорушення від додається.
ОСОБА_1 звертає увагу апеляційного суду на той факт, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції щодо події яка сталося, не містить інформації щодо пропозиції працівників поліції пройти огляд на виявлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння у лікарняному закладі.
Таким чином апелянт вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції відступив від принципів повноти та об`єктивного судового розгляду. 
Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зіст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно дост. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідност. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Районний суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи, на підставі чого дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 03.08.2020 року о 00 годині 05 хвилини інспектором 7-ї роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Зінець О.Ю. було складено протокол серії ДПР18 №072620 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України.
Відповідно до протоколу огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу Драгер Alcotest №0435. Результат перевірки - 1,53 проміле.
Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається що за результатами огляду на стан сп`яніння проба позитивна 1,53 проміле, який підписаний ОСОБА_1 із зазначенням ним про згоду з результатами, свідками огляду стали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тест був проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.
В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 03.08.2020 року, та пояснення свідка ОСОБА_2 від 03.08.2020 року.
Щодо посилань апелянта щодо відсутності телефонних номерів свідків у протоколі про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що дана інформація не є суттєвою та такою, що впливає на кваліфікацію дій особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Крім того, з відеозапису події, долученого до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 , заявив, працівникам поліції, про те, що не утікав, а одразу зупинився на вимогу поліцейських, чим на думку суду, підтвердив факт керування транспортним засобом. Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що святкував «День ВДВ», перед цим пив пиво, що є беззаперечним підтвердженням, на ряду з іншими доказами, скоєння ОСОБА_1 правопорушення. На вимогу поліцейського погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, в присутності двох свідків. Результат огляду - проба позитивна 1,53 проміле. Знаходження у стані алкогольного сп`яніння, також підтверджується відеозаписом, з якого вбачаються ознаки стану ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Апеляційний суд, вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, а саме приладу ДРАГЕР поліцейським у присутності двох свідків погодився, що вбачається акту огляду 03.08.2020 року де своїм підписом з позначкою «згоден» він підтвердив даний факт. 
З огляду на зазначене суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності направлення до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 надав свою згоду на проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, результат огляду якого - 1,53 проміле, оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, з яким його було ознайомлено та наявний його підпис.
Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду, що вина ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами, а саме: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072620 від 03.08.2020 року, який підписав правопорушник; 
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.08.2020 року, результат огляду якого - 1,53 проміле, підписаного з зазначенням «згоден» ОСОБА_1 
-відеозаписом з місця події щодо факту керування автомобілем та проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, який долучено до матеріалів справи. 
Будь-яких належних доказів щодо спростування своєї вини та того, що він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, правопорушником ОСОБА_1 суду не надано.
Крім того. в судовому засіданні 02.12.2020 року з`явився ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Морозов В.Ю., доводи апеляційної скарги пітримали та просили її задовольнити. Проте, ОСОБА_1 також підтвердив, що у день складання протоколу про адміністративне правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння.
02.12.2020 року апелянтом подано клопотання про виклик в судове засідання свідків зазначених в протоколі. Проте в судовому засідання ОСОБА_1 та його захисник, адвокат Морозов В.Ю. після перегляду з місця події щодо факту керування автомобілем та проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, який долучено до матеріалів справи, відмовився від поданого клопотання про виклик свідків.
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити також наступне.
Доводи апеляційної скарги про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що після набрання законної сили Законом України №2617-VІІІ, Прикінцевими та перехідними положеннями не встановлена можливість накладання адміністративного стягнення, у зв`язку із скасуванням адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, в редакції, що діяла до 01.07.2020р., суд апеляційної інстанції не приймає з огляду на наступне.
Відповідно до роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, частиною третьою статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» передбачено, що комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Організація, повноваження та порядок діяльності комітетів Верховної Ради України визначаються Конституцією України, законами України «Про комітети Верховної Ради України», «;Про статус народного депутата України», Регламентом Верховної Ради України, іншими законами України та постановами Верховної Ради України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» до завдань комітету віднесено здійснення за окремими напрямами законопроектної роботи, підготовки і попереднього розгляду питань, віднесених до повноважень Верховної Ради України, виконання контрольних функцій. Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Закон № 2617-VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, а до цього часу Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону мав внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність до Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади у відповідність до Закону. Крім того, окремим пунктом Генеральній прокуратурі України, Верховному Суду, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань рекомендовано привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. 8 листопада 2019 року Комітетом проведено слухання на тему: «Готовність до впровадження інституту кримінальних проступків в практичну 2 діяльність органів досудового розслідування з 1 січня 2020 року», на яких було зазначено, що практично всі органи кримінальної юстиції, у компетенцію яких згідно з чинним кримінальним процесуальним законодавством входить здійснення досудового розслідування щодо діянь, які належать до категорії кримінальних проступків, не готові до здійснення цієї діяльності. 3 грудня 2019 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 321-IX), яким відтерміновано набрання чинності Законом № 2617-VIII з 1 січня 2020 на 1 липня 2020 року. Під час прийняття Закону № 321-IX було визначено, що для уніфікації законодавства потрібно внести зміни до великого масиву законодавчих актів з метою узгодження термінології, запровадженої Законом № 2617-VIII, та термінології, яка застосовується в інших законодавчих актах. Для цього 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX). У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII». 1 липня 2020 року Закон № 2617-VIII набрав чинності, а Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України». Частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Таким чином, частина п`ята статті 94 Основного Закону не допускає набрання законом чинності раніше дня його опублікування. Головною метою цієї конституційної норми, як зазначено в рішенні Конституційного Суду від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010, є недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України). З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. 3 Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено. Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1. 
Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що не має підстав для закриття провадження у справі та доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.
За таких обставин підстави для скасування постанови судді відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                О.В. Князюк