ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/1364/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)
суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О., 
секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.,
розглянувши в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020 р.  (повний текст складено 07.08.2020 р., суддя Ніколенко М.О.) у справі № 904/1364/20
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго", Дніпропетровська область, м. Новомосковськ
про стягнення основного боргу 543         314,23 грн., інфляційних витрат 57         078,29 грн., 3% річних - 40         167,14 грн., пені - 109         050,70 грн. 
                                                            ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" про стягнення суми основного боргу у розмірі 543 314,23 грн., інфляційних втрат у розмірі 57 078,29 грн., 3% річних  у розмірі 40 167,14 грн. та пені у розмірі 109 050,70 грн.
Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу № 3126/1718-БО-3 від 28.09.2017  зі сплати вартості поставленого природного газу.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020р.  по справі № 904/1364/20 позов задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго"  (місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, 17; ідентифікаційний код: 03342190) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720) суму основного боргу у розмірі 543 314,23 грн., інфляційні втрати у розмірі 56        320,53 грн., 3% річних у розмірі   40 167,14 грн., пеню у розмірі 109 050,70 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 11       232,79 грн.
Відмовлено у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 757,76 грн.
Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем зобов`язань  за договором в частині своєчасної оплати за поставлений позивачем природний газ проте, у зв`язку з допущенням  позивачем арифметичної помилки під час здійснення  розрахунку  інфляційної складової позовні вимоги були задоволені частково. 
2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішеннями місцевого господарського суду, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Центрального  апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020р. по справі № 904/1364/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо інфляційних втрат у розмірі 757,76 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Скаржник зазначає, що при розрахунку інфляційних втрат має застосовуватись сукупний індекс інфляції, що відповідає і методиці, викладеній у Листі Верховного суду України від 03.04.1997 р. № 62-97 «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Зазначає, що методика розрахунку інфляційних втрат на суму боргу з урахуванням  інфляційних нарахувань за попередній період є законною  та обґрунтованою, відповідає  приписам, викладеним у Листі Верховного суду України від 03.04.1997 р. № 62-97 «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та п. 3.2. Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у справах № 905/600/18 ( об`єднана палата ), № 905/306/18, № 908/1928/18, № 904/4565/18, №904/4083/18, № 904/10242/17, № 913/63/18, 905/21/19 (об`єданна палата).
Судове рішення в іншій частині не оскаржується. 
3.Узагальнені доводи інших учасників справи.
Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суд першої інстанції. 
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2020 року  у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Вечірко І.О., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020 р. у справі № 904/1364/20 та призначено до розгляду у судове засідання на 20.10.2020 року.
20.10.2020 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.12.2020.
15.12.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
У судовому засіданні представник скаржника надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посилання на норми законодавства. 
Відповідач не скористався своїм правом бути присутнім у судовому засіданні та надав клопотання про розгляд справи без участі його представника. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020 у справі № 904/1346/20 слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог. 
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - постачальник) та Комунальним підприємством "Новомосковськтеплоенерго" (надалі - споживач) було укладено договір постачання природного газу № 3126/1718-БО-3 від 28.09.2017 (надалі - договір).
Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 - 2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
Позивач зазначив, що виконав умови договору, за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 20          654   624,85 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу. 
Суму основного боргу відповідача перед позивачем складає  543 314,23 грн. 
Також, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором і оплатив поставлений позивачем природний газ з порушенням встановлених договором строків оплати.
За порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до сплати інфляційні втрати у розмірі 57 078,29 грн., 3% річних у розмірі 40167,14 грн. та пеню у розмірі 109 050,70 грн.
6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції частково погодився з висновками суду першої інстанції.
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.
Пунктом 12.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 - 2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.
Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. 
Позивач виконав умови договору, за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 20          654          624,85 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (том. 1, а.с. 29 - 34). 
Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
З урахуванням зазначених положень договору, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором зі сплати вартості поставленого природного газу є таким, що настав. 
Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив поставлений позивачем природний газ у встановлені строки та розмірі. Так, за період з 10.11.2017 по 30.10.2018 відповідачем було оплачено спожитий природний газ на загальну суму 20          111          310,62 грн.
За таких обставин, у Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго" утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зі сплати вартості поставленого у березні 2018 року газу у розмірі 543 314,23 грн.
Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 543314,23 грн. є обґрунтованими.
Пунктом 8.2 договору встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Пунктом 8.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 11.01.2018) встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
На підставі пункту 8.2 договору, за прострочення відповідачем строків оплати природного газу, поставленого з листопада 2017 року по березень 2018 року, позивач нарахував пеню у розмірах 16,4% та 15,3% річних за загальний період з 26.12.2017 по 25.10.2018 у розмірі 109050,70 грн.
Перевіривши розрахунок пені суд першої інстанції встановив, що він не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме зроблений за формулою нарахування відсотків річних.
За розрахунком місцевого господарського суду, пеня за прострочення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за загальний період з 26.12.2017 по 25.10.2018 становить 251 340,25 грн., тобто суму в більшому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення.
Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Тому, вимоги позивача про стягнення пені суд  першої інстанції задовольнив в заявленому розмірі - 109 050,70 грн.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 40 167,14 грн. за загальний період з 26.12.2017 по 17.12.2019 за прострочення відповідачем строків оплати природного газу, поставленого з листопада 2017 року по березень 2018 року.
Перевіривши розрахунок 3% річних суд першої інстанції встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак, дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 40 167,14 грн. є обґрунтованими.
Також позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційну складову у розмірі 57078,29 грн. за загальний період з травня 2018 року по листопад 2019 року за прострочення відповідачем строків оплати природного газу, поставленого у березні 2018 року.
6.1. Перевіривши розрахунок інфляційної складової суд встановив, що при здійсненні розрахунку позивачем було допущено арифметичні помилки.
За розрахунком судупершої інстанції:
- 3% річних на суму боргу 1 473 424,09 грн. за період травень 2018 року становить 0,00 грн.;
- 3% річних на суму боргу 1   018   025,44 грн. за період з червня 2018 року по липень 2018 року становить - 7   126,18 грн.;
- 3% річних на суму боргу 943 186,02 грн. за період з серпня 2018 року по вересень 2018 року становить 17 920,53 грн.;
- 3% річних на суму боргу 543  314,23 грн. за період з жовтня 2018 року по листопад 2019 року становить 45   526,18 грн.
Всього: 56   320,53 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що   вимога позивача про стягнення з відповідача 57 078,29 грн. інфляційної складової є обґрунтованою у розмірі 56       320,53 грн., однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком у суду з огляду на наступне. 
          При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р. Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови КМУ № 1078).
Отже, при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.
З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду  у постанові від 26.06.2020 р. у справі №       905/21/19 погодилася з методикою розрахунку інфляційних збитків відповідно до ст. 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100 % ( дефляції ).
Згідно з частиною 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
За приписами частин 5, 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, які пов`язані із стягненням інфляційних втрат та розраховані позивачем відповідно до методики розрахунку інфляційних збитків з якою погодилася Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні інфляційних втрат підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення господарського суду в оскаржуваній частині щодо нарахування інфляційних втрат зазначеним вимогам не відповідає.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Колегія суддів погоджується з доводами скаржника з підстав, зазначених у п. 6.1. цієї постанови. 
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.
Відповідачем порушено зобов`язання за договором постачання природного газу № 3126/1718-БО-3 від 28.09.2017  в частині своєчасної оплати вартості поставленого природного газу.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020 року у справі № 904/1364/20 винесено з порушенням норм матеріального права, що в силу ст. 276 ГПК України  є підставою для задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі  757,76 грн., з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020 р. у справі № 904/1364/20  - задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020 р. у справі № 904/1364/20 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 757,76 грн.
Ухвалити в цій частині нове рішення. 
Стягнути з Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго"  (місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, 17; ідентифікаційний код: 03342190) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720)  інфляційні втрати у розмірі  757, 76 грн.  та витрати зі сплати судового збору  у розмірі 11,37 грн. 
Стягнути з Комунального підприємства "Новомосковськтеплоенерго"  (місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Микити Головка, 17; ідентифікаційний код: 03342190) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код: 20077720)  витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції  у розмірі 3153,00 грн. 
Видачу наказів доручити Господарського суду Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст складено 21.12.2020 року.
Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Судді                                                                                          Ю.Б. Парусніков

                                                                                      І.О. Вечірко