ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1942/20                                                                                        Суддя першої інстанції: Бабич А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  
          09 грудня 2020 року                                                                                       м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                        - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонд України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонд України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИЛА:

У  червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонд України в Черкаській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням – щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 86447 грн 70 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонд України в Черкаській області перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням – щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 86447 грн 70 грн.;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонд України в Черкаській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням в сумі 4871 грн 57 коп.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонд України в Черкаській області перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням індексації грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням в сумі 4871 грн 57 коп.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року вказаний адміністративний позову було задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі – Постанова № 393) не містять положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди та сум індексації грошового забезпечення. Також відповідач просить суд врахувати, що на час виникнення спірних правовідносин п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі – Порядок № 45) не передбачав використання інших видів грошового забезпечення ніж посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років. Крім того Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позивач разом із заявою про перерахунок пенсії надав копію довідки, яка не містить вихідного номера та дати реєстрації. 
Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від позивача не надходив. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонд України в Черкаській області задовольнити, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року – змінити, зазначивши, що перерахунок пенсії позивача належить здійснити з 29 січня 2020 року, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Наказом від 17 серпня 2018 року № 241 позивач був звільнений з військової служби у запас, а наказом від 27 вересня 2018 року № 189 – виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . 
Позивач з 28 вересня 2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 13 травня 2020 року, у якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсійного забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням: щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 86447 грн 70 коп. та індексації грошового забезпечення в сумі 4427 грн 55 коп. Разом із заявою позивач подав копії довідок Військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2019 року № 446/фс та від 12 травня 2020 року № 178/фс.
Листом від 26 травня 2020 року № 1508-1755/Ш-03/8-2300/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача про те, що з 28 вересня 2018 року йому призначено пенсію за вислугу років, обчислену із грошового забезпечення у розмірі 15431 грн 80 коп., до якого включені щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні шість місяців служби перед звільненням. Також позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії. 
Не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода є систематичними щомісячними виплатами, у зв`язку з чим їх належить включати до розміру грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія. При вирішенні справи суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду щодо застосування ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», викладену в постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, від 06 березня 2019 року у справі № 522/11262/16-а та від 13 березня 2019 року у справі № 522/7855/17. 
Також суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода починаючи з дня її призначення. 
Колегія суддів не у повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Особливості визначення заробітку (грошового забезпечення) для обчислення пенсій визначені у ст. 43 вказаного Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Положеннями ч. 3 ст. 43 вказаного Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена також у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Отже, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» містить ширший перелік видів грошового забезпечення у порівнянні зі ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відносить до складу грошового забезпечення одноразові додаткові види грошового забезпечення.
При вирішенні питання щодо можливості включення до складу грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії одноразових додаткових видів грошового забезпечення колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, спеціальним законом, який визначає умови та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців є саме Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно, при визначенні складових грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії слід керуватися ч. 3 ст. 43 вказаного Закону.
Як раніше зазначалося, вказана норма права передбачає обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, яке включає: оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода підлягатимуть включенню до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, у разі їх віднесення до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Положеннями п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі – Постанова № 889) було встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у п. 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року –  у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року –    у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до п. 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої п. 1 цієї  постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 була чинною до 01 березня 2018 року. 
На виконання вказаної постанови Міністерство оборони України наказом від 24 жовтня 2016 року № 550 затвердило Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка набрала чинності 16 грудня 2016 року (далі –  Інструкція № 550).
Положеннями п. 8  Інструкції № 550 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п. 9  Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Відповідно до п. 10  Інструкції № 550 командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.
На думку відповідача, зазначені умови та особливості виплати винагороди вказують на те, що вона носить тимчасовий характер. 
Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом. Зокрема, згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 522/2738/17, при обчисленні пенсії на підставі  ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного  ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.
Правова природа та характер такої виплати як щомісячна додаткова грошова винагорода також досліджувався Верховним Судом. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові від 24 червня 2020 року у справі № 642/1359/17, щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний, щомісячний    характер, належать до додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до  статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивачу, а тому в цій частині суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог.    
При визначенні тривалості виплати додаткових видів грошового забезпечення для цілей віднесення їх до щомісячних колегія суддів вважає можливим врахувати абз. 3 п. 7 Постанови № 393. Зазначена норма права передбачає, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. 
Згідно з довідкою про нараховані та виплачені види грошового забезпечення від 28 грудня 2019 року № 446/фс щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу у період з вересня 2016 року по лютий 2018 року. 
Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 наказом від 27 вересня 2018 року № 189.
Тобто, вказана винагорода виплачувала позивачу щомісяця протягом усього періоду, який розпочинається за 24 календарних місяці перед звільненням та закінчується місяцем, у якому Постанова № 889 втратила чинність. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що така виплата була саме щомісячним додатковим видом грошового забезпечення ОСОБА_2 , у зв`язку з чим входить до грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.
Перевіряючи наявність підстав для включення індексації до грошового забезпечення для обчислення пенсії, колегія суддів враховує, що вона не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення. 
У відповідності до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно  зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення – встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Положеннями ст. 2 вказаного Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Індексація грошових доходів населення, згідно зі ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону.
Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі – Порядок № 1078), передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладений у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема законів України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та «Про індексацію грошових доходів населення», а також Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права, згідно з позицією Верховного Суду, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що індексацію належить включати до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.
Разом з тим, дійшовши до правильного висновку про те, що для цілей обчислення пенсії до складу грошового забезпечення входить щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація, суд першої інстанції не врахував особливостей правового регулювання порядку та підстав для врахування додаткових видів грошового забезпечення, які установлені п. 7 Постанови № 393. 
У відповідності до абз. 3 п. 7 Постанови № 393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Водночас, станом на 28 вересня 2018 року (дата призначення пенсії ОСОБА_1 ) був чинним також абз. 8 п. 7 Постанови № 393, який передбачав, що для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців.
Враховуючи, що позивач був звільнений з військової служби 27 вересня 2018 року, розрахунок середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для нього повинен був визначатися шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за період з 01 березня по 27 вересня 2018 року на кількість місяців у вказаному періоді (6 місяців). 
Дослідивши копії довідок Військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2019 року № 446/фс та від 12 травня 2020 року № 178/фс, колегія суддів встановила, що у період з березня по вересень 2018 року індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода ОСОБА_1 не виплачувалися.
Із вказаних довідок вбачається, що індексація грошового забезпечення виплачувалася позивачу в період з червня 2016 року по лютий 2018 року, а щомісячна додаткова грошова винагорода – з вересня 2016 року по лютий 2018 року. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що на час призначення пенсії позивачу відповідач правомірно не врахував до складу грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії зазначені види виплати. Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відповідали абз. 8 п. 7 Постанови № 393.
Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів також враховує, що абз. 8 був внесений до п. 7 Постанови № 393 з набранням чинності з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі – Постанова № 103).
Так, п. 6 Постанови № 103 було вирішено внести зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються.
У свою чергу п. 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України було передбачено доповнення п. 7 Постанови № 393 після абзацу сьомого новим абзацом такого змісту: «Для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців». У зв`язку з цим абзаци восьмий – одинадцятий вважати відповідно абзацами дев`ятим – дванадцятим.
Однак у подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначені у ст. 265 КАС України. 
Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, положення абз. 8 п. 7 Постанови № 393 втратили чинність з 29 січня 2020 року. Відповідно, із вказаної дати у позивача виникло право на обчислення середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за правилами, що встановлені абз. 3 п. 7 Постанови № 393, тобто з урахуванням виплат за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням зі служби. 
Колегія суддів враховує, що із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок Військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2019 року № 446/фс та від 12 травня 2020 року № 178/фс позивач звернувся 13 травня 2020 року, тобто вже після втрати чинності абз. 8 п. 7 Постанови № 393. 
Відтак, у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не було підстав для відмови в проведенні відповідного перерахунку.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням: індексації грошового забезпечення в сумі 4871 грн 57 коп., яка зазначена у довідці від 12 травня 2020 року № 178/фс та щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 86447 грн 70 коп., вказаної в довідці від 28 грудня 2019 року № 446/фс, проте не з 28 вересня 2018 року (дати призначення пенсії), а з 29 січня 2020 року (дати, з якої абз. 8 п. 7 Постанови № 393 втратили чинність). 
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вказує на те, що ОСОБА_1 надав для проведення перерахунку пенсії копії довідок (а не їх оригінали), які не містять вихідного номера та дати реєстрації. 
Разом з тим приєднані до матеріалів справи копії довідок Військової частини НОМЕР_1 містять вихідні номери та дати, а саме – від 28 грудня 2019 року № 446/фс та від 12 травня 2020 року № 178/фс. Наведений у заяві про перерахунок пенсії від 13 травня 2020 року перелік додатків також свідчить, що відповідачу були надані довідки з відповідними вихідними номерами та датами.
У свою чергу оригінали довідок від 28 грудня 2019 року № 446/фс та від 12 травня 2020 року № 178/фс можуть бути надані позивачем на вимогу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. 
Так, згідно з п. 16 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. 
Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Зазначена норма права вказує на те, що надання заявником копій довідок від 28 грудня 2019 року № 446/фс та від 12 травня 2020 року № 178/фс замість їх оригіналів саме по собі не може бути підставою для відмови в призначення пенсії, адже відповідач наділений правовим вимагати у заявника здійснити дооформлення поданих документів, а також надати додаткові документ. 
Колегія суддів також враховує, що вирішальним для вирішення цієї справи є встановлення наявності чи відсутності підстав для включення до грошового забезпечення для обчислення пенсії сум індексації та щомісячної додаткової грошової винагороди. За наявності правового механізму для витребування у позивача оригіналів довідок від 28 грудня 2019 року № 446/фс та від 12 травня 2020 року № 178/фс, приєднання до заяви саме копій таких довідок, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонд України в Черкаській області лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 07 липня 2020 року, та є підставами для його зміни. 
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте при визначенні дати, з якої у позивача виникло право на перерахунок пенсії, неправильно застосував норми матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонд України в Черкаській області задовольнити, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року – змінити, зазначивши, що перерахунок пенсії позивача належить здійснити з 29 січня 2020 року.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонд України в Черкаській області – задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року – змінити, виклавши абзац 3 пункту 1 її резолютивної частини у такій редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (ідентифікаційний код: 21366538, місцезнаходження: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000) перерахувати з 29 січня 2020 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням: індексації грошового забезпечення в сумі 4871 (чотири тисячі вісімсот сімдесят одна) грн 57 коп., яка зазначена у довідці від 12 травня 2020 року № 178/фс, та щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 86447 (вісімдесят шість тисяч чотириста сорок сім) грн 70 коп., вказаної в довідці від 28 грудня 2019 року № 446/фс, і здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених виплат». 
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                       А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            Л.О. Костюк       

                                                                                                    Є.В. Чаку