УХВАЛА

17 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 300/1409/20
адміністративне провадження № К/9901/33562/20 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)  (далі - Івано-Франківський МВ ДВС Південно-Західного МРУ МЮ (м. Івано-Франківськ)), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 14  червня 2019 року про стягнення виконавчого збору в сумі 85691,14 грн у виконавчому провадженні ВП 54998432.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року в позові відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про задоволення позову. Визнано протиправною та скасовано постанову Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного МРУ МЮ (м.Івано-Франківськ) про стягнення виконавчого збору від 14  червня 2020 року у виконавчому провадженні № 54998432.
04 грудня 2020 року Івано-Франківський МВ ДВС Південно-Західного МРУ МЮ (м. Івано-Франківськ) надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року. Заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Предметом спору у цій справі є правомірність постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судового рішення в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
У касаційній скарзі заявник процитував висновки Верховного Суду у справах №№825/739/17, 808/3791/16 та 750/7624/17, проте у касаційній скарзі відсутні будь-які аргументи щодо  значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, а доводи заявника зводяться до наведення окремих цитат із постанов Верховного Суду, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції, що виключає можливість перегляду судових рішень з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Лише посилання заявника на висновки Верховного Суду у подібній категорії справ без зазначення  мотивів щодо значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                                          С.А. Уханенко