ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року	Львів	Справа № 300/862/20 пров. № А/857/12037/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючого судді Главач І.А., за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дата складання повного тексту рішення суду не зазначена) у справі № 300/862/20 за адміністративним позовом Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Державного вищого навчального закладу "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника" в особі відокремленого підрозділу "Коломийський навчально-науковий інститут державного закладу "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника"   про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),  
В С Т А Н О В И В :
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
 В квітні 2020 року Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області звернулося до суду з позовом, яким просило застосувати заходи реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) Коломийського навчально-наукового інституту державного вищого навчального закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника”  за адресою: вул. Лисенка, 8,  м. Коломия, Івано-Франківська область, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
Рішенням  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Застосовано до Коломийського навчально-наукового інституту державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме: зупинено та заборонено експлуатацію будівель (споруд, приміщень) Коломийського навчально-наукового інституту державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника”  за адресою: вул. Лисенка, 8,  м. Коломия, Івано-Франківська область, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, викладених в акті планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання  вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 24.01.2020 за № 39. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкта підприємства до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Вказує, що складання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 24.01.2020, яким надано інституту можливість усунення виявлених недоліків підтверджує, що у ході проведення перевірки встановлено інші заходи реагування, що не створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Оскільки, першочергово виявлені управлінням порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки стали підставою для видання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, а не звернення до суду з позовом щодо застосування до інституту заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом зупинення діяльності якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. На думку інституту, вказані порушення не створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, якщо вони не змінилися з моменту видання припису у сторону погіршення, а навпаки інститутом усунено порушення вимог законодавства вказані у приписі. Також вказує, що у акті та приписі не зазначено, що вказані в них порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Крім того, поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним. Зазначає, що в законодавстві не має чітких вимог до встановлення біля кожного будинку розрахункового запасу води. На виконання вищезазначеного, інститутом укладено договір підряду щодо прокладення водопровідної мережі до точки пожежогасіння. Також зазначає, що висновки суду щодо порушення про не обладнання приміщення системою пожежної сигналізації є такими, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм є необґрунтованими, оскільки єдине порушення – відсутність системи протипожежного захисту не відноситься до порушень, яке тягне за собою такі заходи як закриття навчального корпусу. Крім того, університет здійснює всі можливі заходи для якнайшвидшого усунення вказаного порушення, що підтверджується листом із проханням виділити кошти для обладнання приміщення системою пожежної сигналізації. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

 ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
 Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що на підставі наказу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 12.12.2019 № 386 “Про проведення позапланових перевірок” (а.с. 8), посвідчення на проведення перевірки за № 736/09-18 від 16.12.2019 (а.с. 12), працівниками Коломийського міськрайонного відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області проведено позапланову перевірку Коломийського навчально-наукового інституту державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника”  щодо додержання та виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки за адресою: вул. Лисенка, 8,  м. Коломия, Івано-Франківська область.
За результатами проведеної перевірки встановлено ряд порушень, які зафіксовані в акті перевірки додержання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 24.01.2020 №39 (а.с. 13-20).
Так, при здійсненні перевірки було встановлено, що експлуатація даного об`єкту  здійснюється з порушенням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:
1) приміщення навчального корпусу не обладнані системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 “Системи протипожежного захисту”, що є порушенням п. 1.2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 р. № 1417 (далі - Наказ МВС від 30.12.2014 р. №1417);
2) переносні вогнегасники не розміщені шляхом навішування на вертикальні конструкції на висоті не більше 1,5 м. від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника, чим порушено п. 3.10 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
3) кожен пожежний кран-комплект не укомплектований пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, кнопкою дистанційного запуску пожежних насосів (за наявності таких насосів), а також важелем для полегшення відкривання вентиля укомплектовано. Елементи з`єднання пожежного крана, рукавів та ручного пожежного ствола не однотипні, чим порушено підпункт 2 пункту 2.2 глави 2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
4) пожежні кран-комплекти розміщуються не вбудованих або навісних шафках, мають отвори для провітрювання, і пристосовані для опломбування та візуального огляду їх без розкривання, що є порушенням підпункту 6 пункту 2.2 глави 2 розділу V ППБУ;
5) пожежні кран-комплекти в навчальному корпусі не піддані технічному і обслуговуванню і перевірки працездатності шляхом пуску, води, чим порушено п/п 9. пункт 2.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
6) електророзетки встановлені на горючі основі (конструкції) без підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, щоб виступала за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра, що є порушенням підпункту 1.17 розділ IV Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
7) допускається використання пошкоджених електророзеток в кабінеті 408, 401, що є порушенням пункту 1.18 розділ IV Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
8) не забезпечено частину вогнегасників розтрубами п. 2. розділ IV Наказ МВС №25 від 15.01.2018 Про затвердження Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, чим порушено пункт 3.10. глави 3 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
9) не відкориговані плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі, що є порушенням пунктів 5, 6 розділу II Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
10) посадові особи та працівники не пройшли навчання з питань пожежної безпеки, чим порушено пункти 15, 16, 20 розділу ІІ Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417 Пункти 5, 6 розділу II Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
11) допускається підвішування світильника безпосередньо на струмопровідні проводи в приміщеннях, що є порушенням пункту 1.18 розділу IV Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417.
12) допускається експлуатація світильника із знятими ковпаками в приміщеннях, чим порушено пункт 1.18 розділ IV Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
13) допускається експлуатація тимчасових електромереж в приміщенні бібліотеки , 302 та 101 кабінети, внаслідок чого порушено пункт 1.8 глави 1 розділу IV Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
14) частина електрощитів, групових електрощитків не оснащені схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки), що є порушенням пункту 1.16 глави 1 розділу IV Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
15) не проведено технічне обслуговування вогнегасників, чим порушено пункт 3.17, глави 3 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
16) в складському приміщенні на першому поверсі світильник з лампами розжарювання не забезпечено суцільним силікатним склом, яке б захищало колбу лампи, що є порушенням підпункту 2.16. розділ VI Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
17) у приміщенні коридору на першому поверсі облицювання стін та стелі виконано з матеріалів, пожежна небезпека яких є вища ніж: Г2, В2, Д2, Т2,  чим порушено пункт 2.17 глави 2 розділу III Наказу МВС від 30.12.2014р. №1417;
18) встановленні на вікнах приміщень, де перебувають люди, грати, вони не розкриваються, розсуваються або знімаються. Під час перебування в цих приміщеннях людей грати не відчинені (зняті), що є порушенням підпункту 2.16 глави 2 розділу III Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
19) у приміщенні, яке має один евакуаційний вихід, одночасно розміщено (перебуває) більше 50 осіб, чим порушено пункт 2.26 глави 2 розділу III Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
20) об`єкт не забезпечено розрахунковим запасом води для цілей зовнішнього пожежогасіння у відповідності до вимог ДБН В.2.5-74:2013, що є порушенням підпункту 22 розділу II Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417;
21) замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання не проводиться 1 раз на 2 роки,  чим порушено пункт 1.20 глави 1 розділу IV Наказу МВС від 30.12.2014 р. №1417.
24.01.2020 Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області винесло припис № 34 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, яким зобов`язано Коломийський навчально-науковий інститут державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” усунути виявлені під час перевірки порушення до 24.03.2020 (а.с. 21-22).
Наявність саме вказаних порушень законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, зафіксованих в акті перевірки від 24.01.2020 за №39, стали підставою для звернення позивача з даним позовом.
Як встановлено судом, Коломийський навчально-науковий інститут державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” вказав на проведення ним ряду заходів на усунення виявлених під час перевірки порушень вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки. Так, зокрема, відповідач подав докази на усунення наступних порушень: 
на підтвердження проходження технічного обслуговування вогнегасників подано договір про надання послуг №80 від 03.02.2020 та акт здачі - приймання робіт (надання послуг) №11, згідно яких здійснено технічне обслуговування та перезарядка вогнегасників (а.с. 55-56, 57); 
на підтвердження укомплектування пожежних кран-комплектів пожежним рукавом однаковим з ним діаметром та стволом, кнопкою дистанційного запуску пожежних насосів, а також важелем для полегшення відкривання вентиля та проведення перевірки на працездатність пожежних кран комплектів шляхом пуску води з реєстрацією в спеціальному журналі обліку технічного обслуговування подано акт від 10.02.2020 та копію журналу періодичного огляду та обліку вогнегасників і пожежних рукавів Коломийського навчально-наукового інституту ДВНЗ “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” (а.с. 59, 58); 
також відповідачем подано нові плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі (а.с. 60-64); 
на підтвердження проходження працівниками навчання та перевірки знань з питань пожежної безпеки подано копію договору про навчання посадових осіб з питань пожежної безпеки від 04.03.2020, акту здачі-прийому наданих послуг від 22.03.2020 та отриманих посвідчень про проходження навчання та перевірку знань (а.с. 65-67, 68, 69); 
на підтвердження демонтування електророзеток, які були встановленні з порушеннями, облицювання стін, грат, які не розсувалися подано відповідні фото та акти (а.с. 70-73, 75); 
на підтвердження припинення використання приміщень лекційного залу до фактичного облаштування евакуаційного виходу подано розпорядження директора №53-р від 18.03.2020 та фото опечатування дверей актового залу (а.с. 74, 80); 
щодо проведення опору ізоляції і перевірки спрацювання приладів захисту мереж та електроустановок від короткого замикання подано копію угоди №81 від 03.02.2020 на проведення робіт по профілактичних вимірах захисного заземлення та випробування ізоляції кабелів та електропроводок та акту приймання виконаних робіт, а також технічного звіту по профілактичних вимірах захисного заземлення та випробування ізоляції кабелів та електропроводок на об`єкті, наданим ТОВ “Флоріан” (а.с. 82-84, 85-88, 89-94); 
на підтвердження наявності розрахункового запасу води подано відповідь голови міста Коломия про наявність пожежних гідрантів поблизу навчального закладу (а.с. 95).
При цьому, щодо зазначених в акті перевірки деяких порушень (не обладнання приміщення системою пожежної сигналізації), то відповідач зазначив, що таке усунення потребує значних фінансових вкладень, кошти на яке буде передбачено у бюджеті університету на 2021 рік, на підтвердження чого подано службову записку з відповідним проханням та з резолюцією ректора про включення до проекту (а.с.54).

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що   відсутність доказів усунення відповідачем усіх порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, тривалість порушень, свідчить про обґрунтованість необхідності застосування до Коломийського навчально-наукового інституту державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації його об`єктів. Застосування такого заходу є цілком співрозмірним з характером порушень законодавства щодо забезпечення пожежної безпеки. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 27.06.2019 за результатом розгляду справи № 814/2356/17.
Суд звертає увагу на те, що застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки в закладі освіти. Цей захід не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. При цьому, відповідач у разі усунення недоліків в повному обсязі, виявлених Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не позбавлений можливостей звернутися з заявою про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи.

         ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом цивільного захисту України та Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” № 877-V, Правилами пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерством внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014 та зареєстровані у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697.
Відповідно до статей 4, 7 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.
Відповідно до частини 3   статті 55 Кодексу цивільного захисту України   забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Згідно підпункту 12 частини 1   статті 67 Кодексу цивільного захисту України   до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки визначені статті 68 Кодексу цивільного захисту України, відповідно до якої посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Підстави для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів передбачені частиною першою   статті 70 Кодексу цивільного захисту України   та полягають у:
1) недотриманні вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;
2) порушенні вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;
3) випуску і реалізації вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;
4) нездійсненні заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;
5) відсутності на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;
6) невідповідності кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;
7) порушенні правил поводження з небезпечними речовинами;
8) відсутності або непридатності до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;
9) відсутності на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовності до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;
10) неготовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;
11) проведенні робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Згідно з частиною 2 статті 51 та частиною 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Пожежна безпека – це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України).
Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України вказаної статті техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.
Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник – це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Таким чином, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Як встановлено судом вище, за наслідками позапланової перевірки додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки  Коломийського навчально-наукового інституту державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” за адресою: вул. Лисенка, 8,  м. Коломия, Івано-Франківська область, складено акт за №39 від 24.01.2020. Згідно вказаного акту в Коломийському навчально-науковому інституті державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” наявні порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
При цьому, згідно акту перевірки, з огляду на підстави заявленого позову, про реальну загрозу життю та здоров`ю людей у Коломийському навчально-науковому інституті державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” свідчить:
- відсутність систем протипожежного захисту перешкоджає швидкому виявленню пожежі, повідомленню (оповіщенню) про неї, а також оперативній евакуації людей на ранній стадії виникнення пожежі;
-          несправність на об`єкті внутрішнього протипожежного водопостачання не дозволить оперативно загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, чим створюється загроза безпеці людей від її небезпечних чинників;
-          порушення вимог щодо улаштування, утримання та експлуатації електромереж і електрообладнання створює загрозу виникнення пожежі від дії теплових проявів електричної енергії, що може призвести до загибелі людей;
-          невідповідність евакуаційних виходів (невідповідність планів (схем) евакуації, встановлення на вікнах глухих гратів, відсутність другого евакуаційного виходу) перешкоджатиме вільній евакуації людей з приміщень під час виникнення пожежі чим створюється загроза безпеці людей, які в них перебувають;
-          відсутність знань з питань пожежної безпеки не забезпечить кваліфікованим діям персоналу у разі виникнення пожежі;
-          несправність на об`єкті первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників) не дозволить оперативно загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, чим створюється загроза безпеці людей від її небезпечних чинників;
-          облицювання стін та стель на шляхах евакуації горючими матеріалами сприятиме швидкому розповсюдженню полум`я по дерев`яних конструкціях, ускладнить гасіння пожежі працівниками об`єкту та підрозділами Державної служби України з надзвичайних ситуацій;
-          відсутність на об`єкті необхідної кількості води для здійснення пожежогасіння не дозволить оперативно загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, чим створюється загроза безпеці людей від її небезпечних чинників.
Судом встановлено, що відповідач усунув частину порушень, зазначених в акті перевірки від 24.01.2020 № 9, про що подав суду копії фотосвітлин та поданих документів (договорів, актів, розпоряджень), що свідчить про добросовісність намірів Коломийського навчально-наукового інституту на усунення виявлених порушень.
Однак відповідач не дав доказів усунення всіх порушень.
У п. 48 постанови Верховного Суду від 04.06.2019 по справі №809/443/16 та п.45 постанови Верховного Суду від 31.07.2019 по справі №2040/6351/18 зазначено, що посилання відповідача на те, що ним усунуто частину виявлених порушень не свідчить про минування загрози життю та здоров`ю людей та, як наслідок, відсутності підстав для застосування відповідних заходів реагування.
При цьому суд, звертає увагу, що доданий до лист міського голови міста Коломия від 02.07.2020 жодним чином не спростовує порушення, пов`язане з відсутністю розрахункового запасу води для зовнішнього пожежогасіння, а лише підтверджує необхідність заміни водопровідного вводу для встановлення пожежного гідранта. 
Також суд не може погодитися з доводами відповідача про неможливість усунення виявлених під час перевірок порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки через відсутність коштів для усунення таких порушень, з огляду на таке.
Сама по собі відсутність коштів на забезпечення протипожежної та техногенної безпеки, не може бути підставою для відкладення вжиття заходів щодо усунення вищевказаних факторів небезпеки життю, здоров`ю громадян, оскільки в суду немає належних та допустимих доказів, які б підтверджували виділення коштів на такі заходи, або об`єктивно підтвердженої дати їх виділення, в той час, як порушення законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, які створюють реальну загрозу для життя і здоров`я людей, і надалі продовжують існувати.
Відповідно до частини 1 статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно з статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Вказане зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Так, наявність системи пожежної сигналізації та пожежних гідрантів є надзвичайно важливими протипожежними засобами, які впливають на швидкість евакуації людей та прискорення реагування співробітниками ДСНС у разі виникнення надзвичайної ситуації у приміщенні, а також сприяють вчасному гасінню пожежі ззовні, що в своє чергу призведе до своєчасного врятування життя людей. 
Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що на усунення порушення пов`язаного з обладнанням системою протипожежного захисту необхідні значні кошти, які будуть виділені у майбутньому, однак, з огляду на зміст суспільних відносин, покладених в основу звернення з цим позовом, суд вважає неприйнятною тривалість усунення виявлених перевіркою порушень. 
При цьому, щодо обмеження права на освіту при застосуванні заходів реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) Коломийського навчально-наукового інституту державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” Коломийського навчально-наукового інституту державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника”, то суд вказує на таке. 
З огляду на Конвенцію ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-XII, а саме частину 3 статті 3 та статтю 3 Конституції України, Закон України "Про охорону дитинства", пріоритетним в даному випадку є забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, що включено у систему заходів щодо охорони дитинства в Україні, а людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Щодо доводів скаржника про те, що виявлені перевіркою порушення не створюють явну та очевидну небезпеку для життя та здоров`я людей, апеляційний суд вказує на таке.
Такі порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, які залишаються неусуненими Коломийським навчально-науковим інститутом державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника”, а саме: не обладнання приміщення системою пожежної сигналізації; відсутність пожежних гідрантів є такими, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм. 
При цьому, порушення, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей,   Законом № 877-V   не визначені, отже віднесення до зазначеної категорії є оцінкою суб`єкта владних повноважень, а тому, в кожному окремому випадку суб`єкт владних повноважень має визначати, чи створюють виявлені порушення дійсну реальну загрозу життю та здоров`ю людей у взаємозв`язку із встановленими обставинами, що мають значення для вирішення даного питання.
Таким чином, відсутність доказів усунення відповідачем усіх порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, тривалість порушень, свідчить про обґрунтованість необхідності застосування до Коломийського навчально-наукового інституту державного закладу “Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника” заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації його об`єктів. Застосування такого заходу є цілком співрозмірним з характером порушень законодавства щодо забезпечення пожежної безпеки.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 27.06.2019 за результатом розгляду справи № 814/2356/17.
Крім того, слід зазначити, що застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Водночас поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.
Зазначене вище відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові 30 вересня 2020 у справі №№160/1736/19.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки в закладі освіти. Цей захід не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
При цьому, відповідач у разі усунення недоліків в повному обсязі, виявлених Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не позбавлений можливостей звернутися з заявою про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи.
Статтею 77 КАС України   встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування   відсутні.
Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище,  висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,                                    
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу "Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника" залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 300/862/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року.