ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа № 712/3386/15-ц		
Провадження № 22-ц/821/1340/20		
категорія: на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І., 
суддів: Нерушак Л. В., Карпенко О. В. 
секретаря: Анкудінова О. І.
учасники справи: 
заявник: Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції; 
заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2015 року у справі за заявою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про заміну сторони виконавчого провадження, у складі: головуючої судді Дерунець О. Л., 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст вимог заяви

У березні 2015 року ЦВ ДВС Черкаського МУЮ звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Заява мотивована перебуванням на примусовому виконанні ЦВ ДВС Черкаського МУЮ виконавчого листа № 2-5222 від 30 травня 2011 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в сумі 339 842 грн 44 коп. 
При цьому, 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 – 1079, 1082, 1084 ЦК України, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Відповідно до вище приведеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факториг» Україна» прийняло заборгованість за кредитним договором № ML–F00/163/2006 від 18 липня 2006 року.
Посилаючись на перехід права вимоги по вказаному кредитному договору від ПАТ «ОТП Банк» до правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», заявник просив замінити сторону виконавчого провадження.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2015 року заяву начальника ЦВ ДВС Черкаського МУЮ про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-5222 задоволено. 
Замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-5222 від 30 травня 2011 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» в сумі 339 842 грн 44 коп. 
Ухвала мотивована тим, що, в результаті підписання 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 . 
Ухвала оскаржена ОСОБА_2 в апеляційному порядку з посиланням на її незаконність.
Доводи апеляційної скарги, поданої 02 квітня 2018 року, зводяться до факту неповідомлення її про місце, день та час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, в якому вона має статус боржника, що позбавило її можливості безпосередньої участі у справі та надання заперечень проти доводів заяви.
Водночас, ще одним із аргументів вказаної скарги є те, що заявником, у поданій ним заяві про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5222 від 30 травня 2011 року виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в сумі 339 842 грн 44 коп., не наведено вмотивованих підстав, підтверджених належними, допустимими та достовірними доказами, які б давали законодавчо врегульовану процесуальну підставу для задоволення поданої заяви, щодо заміни сторони. 
Так, в якості одного з небагатьох доказів, заявником ЦВ ДВС Черкаського МУЮ до поданої ним заяви надано копію договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року № б/н відповідно до змісту якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло заборгованість за кредитним договором № ML–100/1316/2006 від 06 січня 2006 року укладеним з боржником ОСОБА_3 загальна сума заборгованості за яким становить 9 227,15 дол. США. 
Таким чином, за відсутності доказів переходу права вимоги за кредитним договором № ML–F00/163/2006 від 18 липня 2006 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ Факторинг Україна», місцевий суд групо порушив норми процесуального права, задовольнивши заяву ЦВ ДВС Черкаського МУЮ про заміну сторони виконавчого провадження, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.
Учасники процесу правом надання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України, не скористались.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду Черкаської області від 22 липня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду Черкаської області від 22 липня 2020 року призначено справу розглядом на 22.09.2020 на 09:30, в подальшому на 07.10.2020 на 15:30.
21.09.2020 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення розгляду справи без її участі та без участі її представника.
07.10.2020 від ЦВ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшло клопотання про розгляд справи на розсуд суду та без участі їхнього представника.
Суд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України, в редакції чинній на час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України в приведеній редакції ухвала є різновидом судового рішення.
Аналогічні вимоги містили статті 213 та 208 ЦПК України, в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали.
Як зазначалося, задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у правовідносинах, що виникли, відбулася заміна стягувача ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що підтверджено доказами наявними в матеріалах справи.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення не відповідає вище приведеним правовим нормам, так як при його постановленні судом порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають обставинам справи.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03 березня 2014 та ухвалою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 червня 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму основного боргу 311 653 грн 81 коп. (що в еквіваленті станом на 09.09.2009 складає 38 971,34 доларів США), заборгованість по відсотках в сумі 21 669 грн 47 коп. (що в еквіваленті станом на 09.09.2009 складає 2 709,70 доларів США), 4 549 грн 16 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та штраф в сумі 150 грн, судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, а всього 339 842 грн 44 коп. (т. 1 а. с. 96-97, 207-210; т. 2 а. с. 51-52).
На підставі вказаного судового рішення та відповідно до заяви представника стягувача ПАТ «ОТП Банк» 30 травня 2011 року, судом першої інстанції видано виконавчі листи, які стягувачем звернуто до примусового виконання (т. 1 а. с. 104). 
Постановою ЦВ ДВС Черкаського МУЮ відкрито виконавче провадження № 27176192 з виконання виконавчого листа № 2-5222 виданого 30 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» основного боргу 311 653 грн 81 коп., що в еквіваленті станом на 09.09.2009 складає 38 971,34 долар США, заборгованість по відсотках в сумі 21 669 грн 47 коп., що в еквіваленті станом на 09.09.2009 складає 2 709,70 доларів США, 4 549 грн 16 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та штраф в сумі 150 грн, судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, а всього 339 842 грн 44 коп. (т. 1 а. с. 148). 
Звертаючись до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у березні 2015 року, ЦВ ДВС Черкаського МУЮ послалося на те, що 24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факториг» Україна» прийняло заборгованість за кредитним договором № ML–F00/163/2006 від 18 липня 2006 року, набувши статусу нового кредитора у фінансових правовідносинах з боржником ОСОБА_1 , а також ставши новим стягувачем у виконавчому провадженні. 
В якості доказової бази, в порядку доведення обставин, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, надано наступні докази: 
свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 19 жовтня 2009 року Серія А01 № 215694 (т. 2 а. с. 56); 
копію договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року № б/н, згідно якого продавець ПАТ «ОТП Банк» продав, а покупець ТОВ «ОТП Факторинг Україна» переуступив право на кредитний портфель який включає в себе кредитні договори, перелік яких міститься в додатку № 1 до даного договору, водночас виходячи зі змісту п. 5 даного правочину, до нового кредитора переходить право за кредитним договором № ML–100/1316/2006 від 06 січня 2006 року укладеного з боржником  ОСОБА_3  загальна сума заборгованості за яким становить 9 227,15 доларів США (т. 2 а. с. 58-64); 
витяг з додатку № 1 до договору купівлі продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року, зі змісту якого вбачається перехід права вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до нового кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № ML–F00/163/2006 від 18 липня 2006 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 57).
За змістом ч. 1 ст. 37 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) процесуальним правонаступником є особа, якою замінено сторону або третю особу в зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного правовідношення, а саме: в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи, та до якої переходять усі процесуальні права й обов`язки цього суб`єкта.
Згідно до п. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Разом з тим, беручи до уваги надані заявником докази, задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, місцевим судом залишено поза увагою той факт, що надані до суду письмові докази, зокрема, копія договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року № б/н (т. 2 а. с. 58-64), відповідно до змісту якого, до нового кредитора переходить право вимоги за кредитним договором № ML–100/1316/2006 від 06 січня 2006 року укладеного з боржником ОСОБА_3 , не може бути визнана належним та допустимим доказом з огляду на те, що стороною кредитного договору право вимоги за яким перейшло до нового кредитора є особа ОСОБА_3 , яка не є учасником даних правовідносин, тоді як доказів переходу права вимоги до нового кредитора за кредитним договором № ML–F00/163/2006 від 18 липня 2006 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
У свою чергу, відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження) доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В даному випадку, доводячи факт переходу права вимоги від одного стягувача до іншого відносно боржника ОСОБА_1 , заявником не надано доказів відповідно до приписів ст. 57-59 ЦПК України (в приведеній  редакції) в обґрунтування вимог заяви про зміну сторони виконавчого провадження.
В апеляційній скарзі наводяться аналогічні мотиви в якості чергових аргументів для скасування оскаржуваної ухвали суду, які судова колегія вважає обґрунтованими. 
Наступним вагомим аргументом, який колегія суддів також приймає до уваги є розгляд судом справи за відсутності належно повідомленого скаржника.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Крім них, учасниками цього провадження є державний виконавець.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», в разі вибуття однієї з сторін, інша сторона або державний виконавець мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.
Процесуальне питання, щодо заміни сторони виконавчого провадження вирішується судом в порядку визначеному ст. 378 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду заяви).
Відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК України, (в приведеній редакції) суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 74 ЦПК України, (в наведеній редакції) судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 роз`яснено, що перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з`явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений ч. 4 ст. 74 ЦПК України.
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що в судове засідання сторони не з`явились, про дату та час слухання заяви повідомлялися належним чином, неявка сторін не є перешкодою для її вирішення.
Разом з тим, колегією суддів з`ясовано, що в матеріалах справи відсутні будь-які судові повістки-повідомлення та зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення або інші докази, які підтверджують про повідомлення сторін та заінтересованих осіб у справі про час, місце та дату судового засідання, що є обов`язковим відповідно до вимог ст. ст. 74, 378 ЦПК України. (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Тобто, суд першої інстанції не повідомив належним чином учасників у даній справі про час, місце та дату судового засідання, чим позбавив їх можливості у наданні пояснень на підтвердження доводів заяви, як безпосередньо заявником так і у наданні заперечень проти її доводів іншими учасниками вказаного судового провадження.
Рішенням від 06 грудня 2018 року у справі «Болюх та інші проти України» ЄСПЛ констатував порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції у зв`язку з несправедливістю цивільних проваджень.
У мотивувальній частині свого рішення ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії»), вимагає, щоб особу, стосовно якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (рішення у справі «Діліпак та Каракая проти Туреччини»).
Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення у справах «Авотіньш проти Латвії» та «Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів»).
У п. 9 рішення ЄСПЛ вказав, що на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та за необхідності зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії»). У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.
За таки обставин, доводи апеляційної скарги в частині неналежного повідомлення скаржника також знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали суду. 
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи щодо обґрунтованості заяви та не повідомлено сторони та заінтересованих осіб про дату час та місце її розгляду, що за приведених правових норм та наявних у справі доказів дає підстави суду апеляційної інстанції для скасування оскаржуваної ухвали, з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2015 року скасувати.
У задоволенні заявиЦентрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
Текст постанови складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Л. В. Нерушак 

О. В. Карпенко