ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2007/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №700/280/20 Категорія:  	Сакун Д. І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       24 грудня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.
за участю секретаря Чуйко А.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року, ухваленого у складі судді Сакун Д.І., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

       У квітні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15 грудня 2010 року. 
Відповідач, підписуючи анкету-заяву підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
У відповідності до ст. 634 ЦК України між сторонами був укладений договір, який за своєю правовою природою є змішаним і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.
15 грудня 2010 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». 
Банком на підставі договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано відповідачу у користування кредитну картку (номери та строк дії яких зазначено у довідці про отримання картки). 
У подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 14400 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. 
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. 
У процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено в розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. 
У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 11 березня 2020 року має заборгованість – 32146 гривень 25 копійок, яка складається з наступного:
       - 731 гривня 87 копійок - заборгованість за тілом кредиту;
в тому числі 0 гривень – заборгованість за поточним тілом кредиту;
731 гривня 87 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
- 281 гривня 99 копійок – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
- 29125 гривень 43 копійки – нарахована пеня;
- 500 гривень - штраф (фіксована частина);
- 1506 гривень 96 копійок - штраф (процентна складова). 
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 32146 гривень 25 копійок за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2010 року та судові витрати у розмірі 2102 гривні.
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
       Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що «Умови та правила надання банківських послуг», на які посилається позивач не містять підпису позичальника, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача про «Умови та правила надання банківських послуг» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Також, у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредиту. Крім того, як видно із наданого розрахунку, у відповідача відсутня заборгованість за поточним тілом кредиту, та за нарахованими відсотками.
       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що укладаючи кредитний договір сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином. Вказує, що відповідач підписуючи анкету-заяву також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування. Також, свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунком та використання кредитних коштів. 
       У відзиві на подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, що у заяві позичальника процентна ставка не зазначена, а також у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначення її розміру. Також, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті витяг з Тарифів та витяг з умов, на які посилається позивач, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ними. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначає, що отримані від позивача кредитні кошти були повністю повернуті останньому.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15 грудня 2010 року.
У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (а.с. 23).
Вказана заява не містить будь-яких позначок які б вказували, який саме вид карткового рахунку був обраний відповідачем. 
Також відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки « Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000039147925, ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , відповідно до якої застосовується базова ставка 3 % на місяць тобто 36,00% річних за користування кредитними коштами, передбачено пеню та штраф за невиконання зобов`язань за договором (а.с. 24).
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджений наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256. 
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підписів сторін.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови на які посилається позивач.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Банк свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, позивач вважає що у неї виникла заборгованість перед банком, яка згідно наданих розрахунків станом на 11 березня 2020 року складає – 32146 гривень 25 копійок, яка складається з наступного:
       - 731 гривня 87 копійок - заборгованість за тілом кредиту;
в тому числі 0 гривень – заборгованість за поточним тілом кредиту;
731 гривня 87 копійок - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
- 281 гривня 99 копійок – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
- 29125 гривень 43 копійки – нарахована пеня;
- 500 гривень - штраф (фіксована частина);
- 1506 гривень 96 копійок - штраф (процентна складова). 
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
З огляду на це, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту у сукупності з іншими доказами.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18.
В період з 20 грудня 2010 року по 01 березня 2020 року за картковим рахунком відповідача здійснювалися операції щодо зняття кредитних коштів та зарахування (внесення) на них коштів, що підтверджується випискою. 
Згідно виписки по картковому рахунку у вказаний період позивачем було витрачено 20730 гривень 71 копійка, а сплачено 30732 гривні 25 копійок, що свідчить про відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк».
Вказана обставина підтверджує те, що відповідачем фактично отримані кошти сплачені, і саме із цієї підстави, в цій частині вимоги не підлягають задоволенню.
Частинами першою, другою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).        
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту стягнути з відповідача штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500 гривень – фіксована частина, 1506 гривень 96 копійок штраф (процентна складова). 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Однак, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підписи сторін, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 
Звертаючись до суду з позовом, позивач також просив суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України у сумі 281 гривні 99 копійок.
Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З вказаної норми права слідує, що підставою відповідальності є прострочення грошового зобов`язання боржником.
Однак виходячи з вище зазначених обставин, судом не встановлено порушення відповідачем (боржником) грошового зобов`язання на 11 березня 2020 року (період на який нарахована заборгованість) позивачем, в зв`язку з чим не підлягає задоволенню і вимога про стягнення нарахованих відсотків згідно ст..625 ЦК України.
Зі змісту довідки про умови кредитування з використання платіжної картки «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» яка підписана відповідачем, вбачається що розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості складає: ПЕНЯ =пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30, - нараховується за кожен день прострочення кредиту, а пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, - нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні простроченої заборгованості на суму від 50 гривень та більше; штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500 гривень + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.
Однак, враховуючи те, що відповідачем була підписана анкета-заява, яка не містить будь-яких позначок які б вказували, який саме вид карткового рахунку був обраний відповідачем, а довідка про умови кредитування стосується платіжної картки « Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду», також беручи до уваги те, що у анкеті - заяві позичальника, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту погодження сторонами відповідальності за порушення зобов`язань у вигляді неустойки.        
Суд вказані обставини справи та норми права в повній мірі не врахував, а тому мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає до зміни.
          Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково. 
Змінити мотивувальну частину рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, виклавши її в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений 24 грудня 2020 року.

Судді