УХВАЛА

08 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/8502/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В. А. - головуючого, Берднік І. С., Міщенка І. С.
секретар судового засідання - Дерлі І. І.
за участю представників сторін:
позивача - Ганченко М. О. (адвокат),
відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 (судді: Кропивна Л. В. - головуючий, Пономаренко Є. Ю., Гаврилюк О. М.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 (суддя Картавцева    Ю.      В.)
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Приватного підприємства "Гарант Енерго М"
про стягнення 186 315 830,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз", Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Гарант Енерго М" (далі - ПП "Гарант Енерго М", Відповідач) про стягнення 186 315 830,00 грн, з яких: 180 232 461,22 грн заборгованості за несанкціонований відбір природного газу, 5 605 031,93 грн пені, 478 336,85 грн 3% річних.
Позовні вимоги із посиланням на положення статей 509, 526, 530, 536, 549 - 552, 599, 612, 625 Цивільного кодексу України, статті 193, частини другої статті 231, частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, норми Кодексу газотранспортної системи, а також на умови укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № 1811000689/Новояворівськ від 30.11.2018 обґрунтовані здійсненням Відповідачем несанкціонованого відбору природного газу у січні - квітні 2019 року за відсутності правових підстав.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020, позов задоволено частково; стягнуто з ПП "Гарант Енерго М" на користь АТ "Укртрансгаз" грошові кошти у розмірі 145 707 664,20 грн, 3% річних у розмірі 350 642,40 грн, пеню у розмірі 4 105 804,44 грн; в іншій частині позову відмовлено.
Зазначені судові рішення мотивовані тим, що Позивачем доведена наявність підстав для покладення на Відповідача обов`язку з оплати за несанкціоноване споживання природного газу за період, починаючи з дати самостійного припинення споживання природного газу, яка була зазначена у відповідному повідомленні АТ "Укртрансгаз", що надсилалося ПП "Гарант Енерго М".
У касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" просить скасувати зазначені судові рішення в частині відмови у стягненні з Відповідача 34 524 797,02 грн основного боргу, 1499227,49 грн пені, 127 694,45 грн 3 % річних та прийняти у цій частині нове рішення про задоволення позову, а в іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.
У вказаній скарзі заявник зазначає, що підставами для касаційного оскарження рішення та постанови є неврахування господарськими судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування статей 509, 610, 629 Цивільного кодексу України у подібних правовідносин, викладених у постанові від 24.07.2019 у справі № 916/1227/18.
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у ній зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був урахований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Як уже зазначалося, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, Позивач посилався на те, що господарські суди попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржених судових рішень не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування статей 509, 610, 629 Цивільного кодексу України у подібних правовідносин, викладених у постанові від 24.07.2019 у справі № 916/1227/18.
Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, а також матеріали справи, Верховний Суд відхиляє ці доводи та зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження не підтвердилися, тому касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/8502/19 підлягає закриттю з огляду на наступне.
За змістом пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстави, зазначеної в пункті 1 частини другої цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).
Разом з тим, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Так, у справі № 916/1227/18, на яку посилається Позивач, розглядалися позовні вимоги Акціонерне товариство "Одесаобленерго" про зобов`язання відповідача у вказаній справі припинити передачу електричної енергії на об`єкт шляхом відключення електроустановки.
Водночас позовні вимоги у зазначеній справі були обґрунтовані порушенням відповідачем умов п. 3.1.15 укладеного між сторонами договору на послуги з передачі електричної енергії № 3/П від 09.09.2009 у зв`язку з протиправним приєднанням до власних електричних мереж нових споживачів, на підставі технічних умов, які не були узгоджені із Акціонерним товариством "Одесаобленерго".
Отже, правовідносини у справі № 916/1227/18 та у справі, що переглядається, не є подібними, оскільки вони відрізняються предметом, підставами позову.
При цьому Суд звертає увагу, що застосування місцевим та апеляційним господарськими судами у справі № 916/1227/18 положень статей 509, 610, 629 Цивільного кодексу України до правовідносин, що склалися між сторонами, та перевірка такого застосування Верховним Судом, були зумовлені невиконанням відповідачем у зазначеній справі договірного зобов`язання щодо необхідності погодження технічних умов з постачальником у разі приєднання до мереж електропередавальної організації нових споживачів, а саме на ступені напруги 0,4 кВ - щодо питань організації обліку електричної енергії; на ступені напруги 10 кВ - у частині приєднання та організації обліку електричної енергії.
Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/8502/19.
Керуючись статтями 234, 235, 296, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/8502/19 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. А. Зуєв

Судді                                                                                                    І. С. Берднік

                                                                                                    І. С. Міщенко