Ухвала
23 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 127/4463/20
провадження № 61-18430ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року у складі судді Вохмінової О. С. та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Денишенко Т. О., Войтка Ю. Б., Матківської М. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У лютому 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначала, що 17 жовтня 2015 року за її заявою слідчим Слідчого відділу Піщанського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі - слідчий СВ Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області) до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) були внесені відомості про кримінальне правопорушення 
№ 12015020260000243 за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України), вчинене ОСОБА_2 
 
19 жовтня 2015 року СВ Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області розпочато кримінальне провадження № 12015020260000244 щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України щодо ОСОБА_2 . Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 січня 2017 року кримінальне провадження у справі 
№ 142/2961/16-к про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від обвинувачення. Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року у справі № 142/1560/15-к 
ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, за фактом заподіяння їй легких тілесних ушкоджень.
 
Внаслідок неправомірних дій слідчих СВ Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області та прокурорів Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області її було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності за частиною першою статті 125 КК України. Крім цього, жителі села за її місцем проживання здійснювали щодо неї та її майна кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим вона змушена була неодноразово звертатися до правоохоронних органів з відповідними заявами, однак останні допускали бездіяльність, яку вона оскаржувала у судовому порядку. Зокрема, були розпочаті досудові розслідування у шести кримінальних провадженнях, які неодноразово закривалися, відповідні рішення слідчих скасовувалися судами, розслідування затягуються, винні особи до відповідальності не притягуються. Вінницька обласна прокуратура належним чином на протиправні дії службових осіб Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, Бершадської місцевої прокуратури не реагує, у зв`язку з чим територіальним управлінням Державного бюро розслідування у м. Хмельницькому розпочато досудове слідство у двох кримінальних провадженнях.
 
Посилаючись на те, що протиправні дії службових осіб Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, Бершадської місцевої прокуратури щодо притягнення її до кримінальної відповідальності, а також щодо неналежного розслідування кримінальних проваджень за фактами пошкодження, знищення та викрадення її майна завдали їй моральну шкоду, зокрема, у неї погіршився стан здоров`я, вона несе витрати на лікування, відчуває постійні стреси, напругу, знервованість, душевні, моральні, фізичні страждання, переживання за власне майбутнє, відірваність від активного соціального життя, позивач просила стягнути з відповідачів на її користь 100 000,00 грн на відшкодування моральної школи, а саме: 50 000,00 грн з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України у зв`язку з незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності, та 50 000,00 грн з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України у зв`язку з неналежним розслідуванням кримінальних проваджень щодо протиправних дій відносно неї та її майна.
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій 
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він просила скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 16 листопада 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для заявника.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 100 000,00грн, яка станом на 01 січня 
2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00). 
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має виняткове значення для заявника
 
Щодо доводів заявника про те, що справа має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. Заявник не навів переконливих доводів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів наявності виключних підстав, які відповідно до положень ЦПК України є підставою для касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення
від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області 
від 16 вересня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 16 листопада 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                       Г. І. Усик
І. Ю. Гулейков
О. В. Ступак