ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003938 пров. № А/857/11503/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                      Святецького В.В., 
суддів                                                            Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,
          з участю секретаря судового засідання      Хітрень О.Ю.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року  у справі № 1.380.2019.003938  (головуючий суддя Костецький Н.В.,  час ухвалення 10:41 год., м. Львів, повний текст складений 28 лютого 2020 року)  за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Будівельна компанія ,,Лего" до  Головного управління ДПС у Львівській  області про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-     

В С Т А Н О В И В :

           31 липня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Будівельна компанія ,,Лего" (далі - ТзОВ ,,БК ,,Лего") звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС  Львівській  області від  02.07.2019 за №0009681402,  № 0009691402, №0009701402,  №0009711402,    №0008721308,  № 0008731308. 
У підготовчому засіданні суд, за клопотанням представника відповідача замінив Головне управління ДФС у Львівській області на Головне управління ДПС у Львівській області.
          Рішенням від 19 лютого 2020 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнити повністю.
                               Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 02.07.2019 № 0009681402, № 0009691402, № 0009701402, № 0009711402,    №0008721308,    № 0008731308.
Також суд стягнув з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,Будівельна компанія ,,Лего" судовий збір в розмірі 7615,00 грн..
          Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.  
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що наявні в матеріалах справи копії документів (договорів, податкових та видаткових накладних, актів приймання-передачі, оборотно-сальдових відомостей, виписок по рахунках), які відповідають вимогам щодо первинного бухгалтерського документа, є доказами  реальності господарських операцій товариства позивача з його контрагентами. 
Так, видаткові накладні, якими задокументовано реалізацію ТМЦ (поролону), зі сторони Постачальника (ТзОВ ,,БК ,,Лего") підписано начальником складу ОСОБА_1 , а зі сторони Покупця (ТзОВ ,,Бізнес Інжиніринг") підпис не ідентифікований у зв`язку із відсутністю посади, прізвища та найменування такої особи. До перевірки також не надані товарно-супровідні документи, які б свідчили про транспортування товару, у зв`язку з чим не можливо встановити факт передачі товарів наведеному СГД.
ТзОВ „Гранад" виписало (оформило) на адресу ТзОВ ,,БК ,,Лего" податкові накладні на поставку будівельних матеріалів (цегла, цемент, блоки, клей) на суму 119365 грн., в тому числі  ПДВ на с уму 19894,17 грн.
На запит ГУ ДФС у Львівській області від 20.05.19  ГУ ДФС у Херсонській області надало відповідь від 31.05.19 ,,Про відпрацювання ТзОВ ,,Гранад" (код ЄДРПОУ 409934П). Відповідно до інформації, у ТзОВ „Гранад" ознак ведення фінансово-господарської діяльності не встановлено, відсутнє за податковою адресою. Відповідно до аналізу поданої звітності та даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ „Гранад" протягом періоду проведення взаємовідносин задекларовано операції з надання послуг (виконання робіт) з широкою номенклатурою для значної кількості суб`єктів підприємницької діяльності, наявність трудових ресурсів - 1 особа, транспортні засоби не обліковуються. При здійснені аналізу баз даних ЄРПН встановлено, що асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
ТОВ „Вест Торг Груп" (нова назва ТзОВ ,,Емсіс-") виписало (оформило) на адресу ТзОВ ,,БК ,,Лего" податкові накладні на суму 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ  на суму 333333,33 грн.. Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними, ТзОВ ,,БК ,,Лего" включило до складу податкового кредиту в сумі 333 333,33 грн. за січень 2018 року.
В актах приймання- здачі робіт (надання послуг) за грудень 2017 року відображено; виконавець - ТОВ „Вест Торг Груп" , замовник - ТзОВ ,,БК ,,Лего", найменування робіт (послуг) - ремонт покрівлі.
При проведенні ремонтів житла, об`єктів соцінфраструктури та благоустрою використовується Дефектний акт (додаток до листа Держкомітету з будівництва та архітекту ри і Держкомітету з питань житлово-комунального господарства від 24.02.2005 року № 7/8-134, № 4/3-260. До матеріалів справи не надано акти форми № КБ-2в ,,Акт приймання виконаних будівельних робіт"; № КБ-3 ,,Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати" та дефектного акту.
Проведеною перевіркою встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно зі статтею 120і Податкового кодексу України, за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовуються штрафні санкції згідно Податкового Кодексу України в розмірі 10 % у сумі 5 210 гривень.
Перевіркою також встановлено неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб з доходів найманих працівників в сумі 2000,00 грн.. залишок на 01.04.2016р. - 2050,48 грн., нараховано податку - 885703,24 грн., перераховано до бюджету -845701,46 грн., залишок на 30.03.2019 р - 42052,26 грн..
З огляду на викладене, відповідач вважає правомірними оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
ТзОВ ,,БК ,,Лего" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права. 
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав  вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.  
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.  
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи,  що посадові особи ГУ ДФС у Львівській області провели документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ ,,БК ,,Лего" (код ЄДРПОУ 39675404) з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування  за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, за наслідками якої складений акт від 07.06.2019 № 823/14.2/39675404. 
В акті зафіксовано, що ТзОВ ,,БК ,,Лего" допустило порушення вимог: - підпункту 134.1.1 пункту  134.1  статті  134 Податкового кодексу України,  що призвело до заниження податок з прибутку за 2018 рік на суму 46601,19 грн (І квартал 2018 року - 16 029,75 грн, ІІІ кв. 2018 року - 1 875 грн, IV кв. 2018 року - 28 696,44 грн);
- пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198   Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 353227,50 грн, в тому числі за січень 2018 року на 351144,44 грн, за липень 2018 року на 2083,33 грн, що призвело до заниження податкового зобов`язання з ПДВ за січень 2018 року на суму 351 144, 44 грн та завищення від`ємного значення з ПДВ на суму 2083,33 грн станом на 01.04 2019(за березень 2019 року);
- пункту 51.1 статті 51, пункту 176.2 ,,б" статті 176 Податкового кодексу України, що виразилось у неповному відображенні сум нарахованих та виплачених доходів фізичним особам за період, що перевірявся;
-    статтей 201, 120-1 Податкового кодексу України, що виразилось у затримці реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, за  що застосовуються штрафні санкції згідно  Податкового Кодексу України  в розмірі 10 % у сумі 5 210 гривень.
- підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2 статті 171, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України  в частині несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб в сумі 2000,00 грн..
На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Львівській області 02.07.2019  винесло податкові повідомлення-рішення: - № 0009681402, яким за порушення підпункту 134.1.1 пункту  134.1  статті  134 Податкового кодексу України визначене грошове зобов`язання за платежем ,,Податок на прибуток" на    суму 58251,49 грн, в тому числі 46601,19 грн за основним платежем та 11 650,30 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
- № 0009691402, яким за порушення    пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198   пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначене грошове зобов`язання за платежем ,,Податок на додану вартість"  в сумі 438 930,55 грн, в тому числі 351 144,44 грн. за основним платежем та 87 786,11 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
- № 0009701402, яким за порушення пунктів 198.1, 198.2 статті 198   пунктів 201.7, 201.10 статті 200 Податкового кодексу України зменшено від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2083,33 грн;                    
- № 0009711402, яким до товариства позивача застосований штраф у розмірі 10 % у сумі 5210,00 грн за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних;
- № 0008721308, яким за порушення за порушення    підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2 статті 171, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України  визначене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2500,00 грн, в тому числі 2000,00 грн за основним платежем та 500,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
- № 0008731308, яким за порушення пункту 51.1 статті 51, пункту 176.2 ,,б" статті 176 Податкового кодексу України визначене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00 грн штрафної (фінансової) санкції.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ці податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єкта владним повноважень, викладених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню. 
Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу (ПК) України  об`єктом оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Базою оподаткування податком на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із  статтею 134 цього Кодексу  з урахуванням положень цього  Кодексу ( пункт 135.1 статті 135 ПК України).
За змістом пункту 136.1 статті 136 ПК України базова (основна) ставка податку становить 18 відсотків. 
Згідно із пунктом 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 ,,Витрати", затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248(П(С)БO 16), витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
За правилами пункту 7 П(С)БO 16, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати ж, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу (ПК) України   визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. 
Статтею 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності (пункт 198.1).
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2). 
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. 
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6). 
Відповідно до приписів статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1). 
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2).
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього  Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього  Кодексу  на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4).
Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
Таким чином, право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використання у власній господарській діяльності. 
Статтею 1 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки, акти, звіти тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка призводить до руху активів (майна, коштів тощо) платників податків у процесі її здійснення.
У разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентом, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримати податкову вигоду, або що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, то право платника на податковий кредит та формування витрат не можна вважати законним.
Суд першої інстанції ретельно дослідив надані сторонами докази та встановив, що  15.09.2018 ТзОВ ,,Бізнес Інжиніринг" (покупець) та ТзОВ ,,БК ,,Лего" (постачальник) уклали договір № 10/09-2018, згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти і своєчасно оплатити товар - поролон в асортименті на умовах визначених договором. Ціна, асортимент, кількість товару, що підлягає поставці, узгоджується сторонами при формуванні замовлення на кожну партію товару, шляхом узгодження сторонами замовлення і відображаються в рахунку і накладній. Місце поставки: м. Львів, склад продавця.
На підтвердження постачання товару ТзОВ ,,Бізнес Інжиніринг" позивач долучив до матеріалів справи видаткову накладну від 25.09.2018 № 216 на суму 510243,69 грн; видаткову накладну від 27.09.2018 № 225 на суму 319230,60 грн; податкову накладну від 25.09.2018 № 63; рахунок на оплату від 25.09.2018 № 117 на суму 510194,68 грн; рахунок на оплату від 275.09.2018 № 120 на суму 319230,60 грн; виписку по рахунку та картку рахунку, які підтверджують оплату товару ТзОВ ,,Бізнес Інжиніринг".
Також ТзОВ ,,БК ,,Лего" долучило також договір поставки від 29.08.2018 № 2908/1, укладений з ТзОВ ,,Західполіфом плюс" (постачальник) на поставку поролону, видаткову накладну від 27.09.2018 № РН-2709/06 на суму 312844,32 грн; видаткову накладну від 31.08.2018 № РН-3108/08 на суму 183454,20 грн; видаткову накладну від 25.09.2018 № РН-2509/02 на суму 338545,99 грн; виписки по рахунку.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності формування товариством позивача своїх податкових зобов`язань по господарських операціях з ТзОВ ,,Бізнес Інжиніринг", оскільки у цих операціях позивач виступав як продавець, а тому доходи від цієї операції включив до складу валових доходів, а суму ПДВ - до своїх податкових зобов`язань, внаслідок чого збільшилось позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Колегія суддів відхиляє як неспроможні доводи контролюючого органу про відсутність реального характеру вказаних господарських операцій, оскільки видаткові накладні підписані належною відповідальною особою позивача, а від покупця в графі ,,отрима" наявна печатка ТзОВ ,,Бізнес Інжиніринг" та підпис, схожий на підпис директора ТзОВ ,,Бізнес Інжиніринг" Мазурика І.А. на договорі від 15.09.2018 № 10/09-2018.
07.08.2017 ТзОВ ,,БК ,,Лего" (покупець) та ТзОВ ,,Гранад" (постачальник) уклали договір поставки № 07/08-1, згідно якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця продукцію в асортименті та кількості відповідно до письмових замовлень покупця, а покупець зобов`язався прийняти продукцію та оплатити її вартість на умовах даного договору. Умови про асортимент продукції, що поставляється за даним договором зазначаються у специфікації (додаток № 1 до даного договору). Продукція поставляється товарними партіями на умовах СРТ. Всі витрати, пов`язані із транспортуванням та доставкою продукції до роздрібних точок покупця покладаються на постачальника та включені в ціну продукції.
На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договором ТзОВ ,,БК ,,Лего" надало такі документи: видаткову накладну від 04.01.2018 № 3 на суму 17340,00 грн (товар - цегла); видаткову накладну від 15.01.2018 № 10 на суму 17340,00 грн(товар - цегла); видаткову накладну від 15.01.2018 № 9 на суму 25000,00 грн (товар - блоки будівельні стінові, клей для піно- та газобетонних розчинів); видаткову накладну від 24.01.2018 № 23 на суму 21600,00 грн (товар - блоки будівельні стінові); видаткову накладну від 24.01.2018 № 24 на суму 13345,00 грн (товар - цегла, клей для піно- та газобетонних розчинів); видаткову накладну від 30.01.2018 № 28 на суму 12240,00 грн (товар - цегла); видаткову накладну від 09.07.2018 № 137 на суму 12500,00 грн (товар - цемент); рахунок на оплату від 23.01.2018 № 135 на суму 13345,00 грн; рахунок на оплату від 23.01.2018 № 136 на суму 21600,00 грн; рахунок на оплату від 12.01.2018 № 75 на суму 17340,00 грн; рахунок на оплату від 11.01.2018 № 56 на суму 25000,00 грн; рахунок на оплату від 03.01.2018 № 16 на суму 17340,00 грн; рахунок на оплату від 02.07.2018 № 1355 на суму 12500,00 грн; виписки по рахунку; картку рахунку.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичного виконання зазначених господарських операцій, на думку колегії суддів також є вірними, оскільки вказані господарські операції підтверджені належними первинними документами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення цих господарських операцій.  
В акті перевірки Головне управління ДФС у Львівській області зазначає, що враховуючи відсутність у ТзОВ ,,Вест Торг Груп" трудових ресурсів та іншого майна, матеріалів, основних засобів, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій, не представленням відповідних документів, відсутністю ділової мети операцій, f а тому перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій позивача    з ТзОВ ,,Вест Торг Груп".
Матеріали справи свідчать, що ТзОВ ,,Вест Торг Груп" виконало для ТзОВ ,,БК ,,Лего" роботи з ремонту покрівлі. На підтвердження виконання робіт позивач надав наступні документи: акт здачі-приймання робіт від 20.12.2017 № 2012-01 загальною вартість 384780,00 грн; акт здачі-приймання робіт від 20.12.2017 № 2012-02 загальною вартість 391860,00 грн; акт здачі-приймання робіт від 21.12.2017 № 2112-01 загальною вартість 396552,00 грн; акт здачі-приймання робіт від 21.12.2017 № 2012-02 загальною вартість 387300,00 грн; податкову накладну від 20.12.2017 № 167; податкову накладу від 20.12.20117 № 168; податкову накладну від 21.12.2017 № 169; податкову накладну від 21.12.2017 № 170;    податкову накладну від 22.12.2017 № 171; картку рахунку; оборотно-сальдову відомість по рахунку.
Згідно з висновком експерта від 31/10/19 від 31.10.2019 будівельні роботи з ремонту покрівлі нежитлових приміщень цеху № 1 та 2 (літ. А-1), загальною площею 7529,6 м. кв. за адресою: м.Львів, вул. Зелена,238 , власником яких є ТзОВ ,,БК ,,Лего" , були виконані. За результатами кошторисного розрахунку загальна вартість виконаних будівельних робіт складає 1952798, 00 грн (відхилення від вартості 2,36%).
Наведене також підтверджує факт реального виконання ТзОВ ,,Вест Торг Груп" будівельних робіт для ТзОВ ,,БК ,,Лего".
Суд першої інстанції зазначив, що сумнівність господарських операцій позивача з контрагентами обґрунтовується податковим органом в основному посиланням на інформацію, викладену в інформаційних базах даних податкового органу, Єдиному реєстрі податкових накладних та узагальнену податкову інформацію.
При цьому, суд першої аргументовано зазначив, що інформаційні бази даних податкового органу та узагальнена податкова інформація не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку, а тому не є належними доказами у справі. Чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.
Також, на думку колегії суддів суд першої інстанції мотивовано відхилив доводи відповідача про відсутність у контрагентів позивача можливості здійснювати господарські операції через відсутність у них основних засобів та достатньої кількості трудових ресурсів, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.
          Посилання відповідача на дані досудового розслідування у кримінальному провадженні колегія суддів також визнає безпідставними, оскільки належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні є обставини та факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили (ч.6 ст. 78 КАС України). Однак, вироку відповідач не надав.
За таких обставин, колегія  суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи повністю підтверджують реальність господарських операцій з його контрагентами, а тому оскаржені податкові повідомлення-рішення від 02.07.2019 за №0009681402,  № 0009691402, №0009701402 є протиправними. 
          Акт перевірки також містить висновки контролюючого органу про те, що ТзОВ ,,БК ,,Лего" несвоєчасно здійснило реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: - податкової накладної від 28.12.2018 № 24, сума ПДВ 30000,00 грн, дата реєстрації 16.01.2019 о 02:40 год, кількість днів затримки -1; - податкової накладної від 27.12.2018 № 33, сума ПДВ 22100,00 грн, дата реєстрації 16.01.2019 о 05:19 грн, кількість днів затримки -1.
                    Проте, згідно з квитанціями № 1 документ не прийнято, оскільки умовне позначення одиниці виміру (кВт/год) не відповідає значенню для коду (415) із довідника КСПОВО  (кВт-год).
У постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №820/3006/17  (касаційне провадження №К/9901/533/17)  Верховний Суд зазначив, що допущення платником податку податкового правопорушення щодо недотримання граничного строку реєстрації податкових накладних має наслідком застосування відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від кількості пропущених днів реєстрації.
При цьому, необхідно враховувати, що відповідно до пункту  109.1  статті  109 ПК України  податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Вищенаведені приписи дають підстави для висновку про те, що саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням.
З системного аналізу наведених положень вбачається, що для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних необхідно встановити причини, що зумовили допущення такого пропуску, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів.
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що податкова накладна від 28.12.2018 № 24 направлена позивачем на реєстрацію 15.01.2019 о 08:46 год, однак, квитанція про реєстрацію податкової накладної отримана позивачем лише 17.01.2019 о 07:59 год.
Податкова накладна від 27.12.2018 № 33 направлена позивачем на реєстрацію 15.01.2019 о 16:35 год., однак, квитанція про реєстрацію податкової накладної отримана позивачем лише 17.01.2019 о 07:59 год..
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відсутності в діях позивача порушення вимог ст.201.10 ПК України та, відповідно, протиправності податкового повідомлення-рішення від 02.07.2019 № 0009711402.           
Згідно з підпунктами 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в  статті 167  цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Відповідно до пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу  податковий розрахунок  суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Аналогічні вимоги містить пункт 51.1 статті 51 ПК України:    платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.
Позивач стверджує, що в акті лише зазначено про неутримання та неперерахування товариством податку на доходи фізичних осіб з доходів найманих працівників в сумі 2000,00 грн.. Однак, суть вказаного порушення, що має наслідком застосування штрафних санкцій,  не розкрита. 
При цьому позивач надав копії податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, та сум утриманого з них податку за усі періоди, які перевірялись, в тому числі і за IV квартал 2018 року, які повністю підтверджують правильність усіх сум нарахованих на користь фізичних осіб доходів та суми утриманих з цих доходів податків.  
Контролюючий орган, на якого в силу приписів ч.2 ст. 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду першої інстанції жодного доказу на спростування таких доводів позивача.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірних та обґрунтованих висновків щодо протиправності податкових повідомлень-рішень від 02.07.2019 № 0008721308 та № 0008731308.           
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції  нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.  
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.          

Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року  у справі № 1.380.2019.003938  - без змін. 
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 04.01.2021.