ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" жовтня 2020 р.                                                 Справа №909/404/20

м.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді          Матущака О.І.
суддів           Мирутенка О.Л.
          Хабіб М.І.

за участю представників сторін від:
прокурор: Клак Ю.Г.;
позивача: не забезпечив належного представництва; 
відповідача: Глинка Р.Я. – адвокат; Малета А.І. – представник за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу          Долинської міської ради, м.Долина, Івано-Франківська область №612/05-28/14в від 07.08.2020

на ухвалу          Господарського суду Івано-Франківської області від 23.07.2020 (суддя Максимів Т.В.) про передачу справи за підсудністю

у справі          №909/404/20

за позовом                                                  заступника керівника Калуської місцевої прокуратури, м. Долина, Івано-Франківська область

в інтересах держави в особі:                    Долинської міської ради, м.Долина, Івано-Франківська область          

до                                                            Публічного акціонерного товариства                                                                                           "Укрнафта" Нафтогазовидобувне управління                                                                                 "Долинанафтогаз", м. Київ

про                                                            стягнення безпідставно збережених коштів в                                                                                 розмірі орендної плати за землю в сумі                                                                                            8   199   969, 47 грн          

ВСТАНОВИВ:

Суть спору. 
Заступник керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради звернувся в суд із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю в сумі 8 199 969, 47 грн.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 23.07.2020 серед іншого справу №909/404/20 передано для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.  
Ухвала суду мотивована тим, що предметом спору за даним позовом є стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за землю, а тому, цей спір не є спором щодо нерухомого майна, відносно нього не діють правила виключної підсудності, встановлені ч. 3  ст. 30 ГПК України, а отже і компетентний господарський суд за цим позовом має визначатися за загальними правилами визначення територіальної юрисдикції (підсудності), встановленими статтями  27,  29 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України). 
Таким чином, оскільки відповідно до ст. 27 ГПК України  позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом, а місцезнаходження  юридичної особи - ПАТ «Укрнафта» є м. Київ, спір за своєю територіальною юрисдикцією підсудний Господарському суду міста Києва.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
Позивачем подано апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для розгляду справи по суті у суд першої інстанції. У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що суд позбавив позивача права вибору альтернативної підсудності, унормованої ст. 29 ГПК України. Скаржник зазначає, що за вибором позивача справа може розглядатись за місцезнаходженням структурного підрозділу – Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз», який відповідно до Положення про Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз»  уповноважений здійснювати відповідну господарську діяльність, укладати та виконувати господарські договори, в тому числі договір оренди, вести статистичний, бухгалтерський та податковий облік, сплачувати податки та обов`язкові платежі.
Апелянт стверджує, що згідно ч.3 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що до вказаних правовідносин не застосовуються приписи  ст. 30 ГПК України  щодо виключної підсудності справ, оскільки спір не стосується нерухомого майна. Вважає, що спір щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати має розглядати за загальним правилом за місцезнаходженням відповідача. Крім того, зазначив, що відокремлений підрозділ НГВУ «Долинанафтогаз» не уповноважений ПАТ  «Укрнафта»   на представництво інтересів у даній справі.
Окрім того, як зазначає відповідач, подана позивачем позовна заява про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати обґрунтована тим, що на земельній ділянці знаходяться свердловини ПАТ «Укрнафта», а знаходження даних свердловин на земельній ділянці без наявності будь яких правовстановлюючих документів на право користування даною земельною ділянкою породжують кондиційні зобов`язання. Отже, дана справа про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати повинна розглядатись за місцем реєстрації ПАТ «Укрнафта», як власника свердловин, які знаходяться на земельній ділянці.  
У судовому засіданні прокурором та представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.
Оцінка суду.
Відповідно до ч. 3   ст. 30 ГПК України   спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.    
До таких позовів належать, зокрема, позови про визнання права на нерухоме майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. 
До спорів, що виникають з приводу нерухомого майна,   не відносяться спори,   предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, незалежно від того, що такий договір укладений щодо нерухомого майна (вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 03.06.2019 у справі №903/432/18).
Предметом даного позову є вимога про стягнення безпідставно збережених коштів у формі орендної плати за користування земельною ділянкою, щодо якої не укладено договір оренди землі. 
Спірні правовідносини прокурор розцінює як кондикційні, до яких необхідно застосовувати положення  ст. ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України. 
Суть цих правовідносин полягає в тому, що особа   безпідставно зберегла у себе кошти, які зобов`язана була сплатити як орендну плату за користування земельною ділянкою. Тому спір стосується повернення коштів і не може бути розцінений як такий, що виник з приводу нерухомого майна.
А отже, правила виключної підсудності до спірних правовідносин не застосовуються.
Приписами ч. 3 ст.  29 ГПК України встановлено, що позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.
Відповідно до ч. 6  ст. 55Господарського кодексу України  суб`єкти господарювання мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.    
Згідно ч.4 ст. 64 ГК України, яка кореспондується з ч.3 ст. 95 ЦК України, такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них.
Необхідно зазначити, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.07.2020 № 25411349, який долучено до апеляційної скарги, у переліку відокремлених підрозділів ПАТ  «Укрнафта» зазначено Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз» ПАТ  «Укрнафта», місцезнаходження якого м. Долина, Івано-Франківська область. 
Відповідно до Положення про «Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» ПАТ  «Укрнафта» (затвердженого Наглядовою радою ПАТ  «Укрнафта» 28.12.2011) НГВУ входить до складу ПАТ  «Укрнафта» на правах структурної одиниці (філії) і діє на підставі даного положення (п. 1.2).   
Згідно п/п 7 п.3.1 цього Положення передбачено, що філія має право виключно за погодженням з ПАТ  «Укрнафта» та на підставі довіреності ПАТ  «Укрнафта» вести претензійно-позовну роботу. 
Водночас, як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (стор.6), ПАТ «Укрнафта» у поданому до Господарського суду Івано-Франківської області клопотанні від 13.07.2020  зазначила, що не надавала погодження на ведення   справи № 909/404/20   НГВУ «Долинанафтогаз».
Право філії здійснювати представництво інтересів юридичної особи в суді не залежить від інших повноважень філії. Тому відсутні підстави для визначення підсудності спору за місцезнаходженням філії.
Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність застосування положень ч.ч. 1,2  ст.27 ГПК України, згідно якої позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. 
Для цілей визначення підсудності відповідно до цього   Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань  місцезнаходження  юридичної особи - ПАТ «Укрнафта» є м. Київ, Шевченківський район, провулок Несторівський, буд.3-5, 04053.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що подана позивачем позовна заява про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати обґрунтована тим, що на земельній ділянці знаходяться свердловини ПАТ «Укрнафта». При цьому, знаходження вказаних свердловин на земельній ділянці без наявності будь яких правовстановлюючих документів на право користування даною земельною ділянкою - породжують кондиційні зобов`язання. 
А відтак дана справа про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати повинна розглядатись за місцем реєстрації ПАТ «Укрнафта», як власника свердловин, які знаходяться на земельній ділянці.  
За викладених обставин та враховуючи вимоги п. 1 ч. 1   ст. 31 ГПК України  щодо передачі справи на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про передачу справу за підсудністю до Господарського суду міста Києва. 
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 11, 13, 31, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 

Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 23.07.2020 у справі №909/404/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Долинської міської ради, м.Долина, Івано-Франківська область - без задоволення.

2.           Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Справу надіслати до Господарського суду міста Києва. 

Постанову підписано 20.10.2020.

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          О.Л. Мирутенко 

                                                                                                    М.І. Хабіб