Постанова
Іменем  України 
18 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 766/14009/19
провадження № 61-1832cв20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О.,
суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Карпенко С. О., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне Управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі структурного підрозділу Міжрегіонального управління у м. Херсоні та Автономній Республіці Крим, державний реєстратор Міжрегіонального управління у м. Херсоні та Автономній Республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області,
третя особа - Антонівська селищна рада,
особа, яка звернулася з касаційною скаргою, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер-Про»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Антонівської селищної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-Про» на постанову Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Кутурланової О. В., Майданіка В. В., Орловської Н. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного Управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі структурного підрозділу Міжрегіонального управління у м. Херсоні та Автономній Республіці Крим, державного реєстратора Міжрегіонального управління у м. Херсоні та Автономній Республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та просив:
визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 6510165300:02:001:1533;
визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 6510165300:02:001:1534;
зобов`язати державного реєстратора Міжрегіонального управління у м. Херсоні та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, територіальна юрисдикція якого поширюється на смт Антонівка м. Херсона Херсонської області, виключити з Державного земельного кадастру (Національної кадастрової системи) відомості про земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 6510165300:02:001:1533;
зобов`язати державного реєстратора Міжрегіонального управління у м. Херсоні та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, територіальна юрисдикція якого поширюється на смт Антонівка м. Херсона Херсонської області, виключити з Державного земельного кадастру (Національної кадастрової системи) відомості про земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 6510165300:02:001:1534.
Також ОСОБА_1 разом з позовною заявою подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив: заборонити Антонівській селищній раді приймати рішення та вчиняти дії щодо розпорядження чи передачі іншим особам земельних ділянок або прав на земельні ділянки: кадастровий номер 6510165300:02:001:1533, площею 0,2441 га, кадастровий номер 6510165300:02:001:1534, площею 0,2128 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити державному реєстратору Міжрегіонального управління у м. Херсоні та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області проводити державну реєстрації будь-яких змін стосовно земельних ділянок: кадастровий номер 6510165300:02:001:1533, площею 0,2441 га, кадастровий номер 6510165300:02:001:1534, площею 0,2128 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , крім державної реєстрації змін, які необхідні для виконання судового рішення.
В обґрунтування заяви зазначав, що з 2008 року він є власником будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до чинного законодавства після придбання об`єктів нерухомого майна він став фактичним орендарем земельної ділянки, на якій вони розташовані.
Станом на 16 квітня 2019 року в Державному земельному кадастрі була наявна інформація про земельну ділянку з кадастровим номером 6510165300:09:002:0005.
24 квітня 2019 року він звернувся до Антонівської селищної ради із заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки площею 0, 4569 га, укладеного 05 червня 2007 року між Антонівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідер-Про» (далі - ТОВ «Лідер- Про») шляхом укладення додаткової угоди з новим землекористувачем для зміни орендаря на ОСОБА_1 .
Разом з тим, станом на 08 липня 2019 року вищевказана земельна ділянка була поділена на дві окремі земельні ділянки: кадастровий номер 6510165300:02:001:1533, площею 0,2441 га, кадастровий номер 6510165300:02:001:1534, площею 0,2128 га.
Створення на місці земельної ділянки, яка перебувала в оренді, двох нових земельних ділянок, надає власнику землі - Антонівській селищній раді можливість вирішувати будь-які питання щодо цих земельних ділянок без урахування його прав та інтересів.
Така ситуація може призвести до того, що власники земельних ділянок без його відома та без врахування його інтересів можуть прийняти рішення про передачу прав на ці земельні ділянки іншим особам. Такі дії органу місцевого самоврядування будуть очевидно протиправними.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову.
Заяву  ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.
Забезпечено позов шляхом заборони до ухвалення рішення у зазначеній справі:
Антонівській селищній раді вчиняти дії, спрямовані на розпорядження чи передачу іншим особам земельних ділянок або прав на них відносно наступних земельних ділянок: із кадастровим номером 6510165300:02:001:1533, площею 0,2441 га; із кадастровим номером 6510165300:02:001:1534, площею 0,2128 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;
державним реєстраторам Міжрегіонального управління у м. Херсоні та Автономній республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області проводити державну реєстрацію будь-яких змін стосовно земельних ділянок: із кадастровим номером 6510165300:02:001:1533, площею 0,2441 га; із кадастровим номером 6510165300:02:001:1534, площею 0,2128 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 в обґрунтування позову  посилався на те, що як власник будівель нежитлового призначення, розташованих по АДРЕСА_2 , у зв`язку з наміром отримати в оренду земельну ділянку, на якій ці будівлі розташовані, з`ясував, що спірна земельна ділянка, яка була передана попередньому орендарю і власнику нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 в загальному розмірі 0,4569 га, поділена на 2 земельні ділянки 0,2441 га та 0,2128 га, яким присвоєно різні кадастрові номери.
Посилаючись на своє переважне право оренди всієї земельної ділянки, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та зобов`язати виключити відомості з Державного земельного кадастру.
Оскільки між сторонами існує реальний спір і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, з огляду на те, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами та мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг
У січні 2020 року Антонівська селищна рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2918 року і залишити в силі ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2019 року.
В обґрунтування касаційної скарги зазначала, що оскаржуваною постановою заборонено Антонівській селищній раді, яка не є відповідачем у справі, вчиняти дії, спрямовані на розпорядження чи передачу іншим особам спірних земельних ділянок або прав на них.
Позивач не обґрунтував, а суд апеляційної інстанції не перевірив, у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення про задоволення позову.
У договорі купівлі-продажу від 25 липня 2008 року, укладеному між ТОВ «Лідер- Про» та ОСОБА_1 , не зазначено, що придбані об`єкти нерухомості розміщені на спірних земельних ділянках.
ТОВ «Лідер-Про» як законний орендар сплачує орендну плату, ОСОБА_1 ні орендну плату, ні земельний податок за спірні земельні ділянки не сплачує та не використовує їх.
У січні 2020 року ТОВ «Лідер-Про», яке не брало участь у розгляді справи, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2918 року і залишити в силі ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2019 року.
В обґрунтування касаційної скарги зазначало, що товариству не було відомо про перебування цієї справи в провадженні суду. ТОВ «Лідер-Про» є орендарем спірних земельних ділянок на підставі укладеного 05 червня 2007 року з Антонівською селищною радою договору оренди, рішення Антонівської селищної ради м. Херсона від 21 жовтня 2019 року № 427 та додаткової угоди від 29 жовтня 2019 року до договору оренди земельної ділянки від 05 червня 2007 року, тому оскаржувана постанова стосується прав та інтересів товариства, яке позивач свідомо не зазначив учасником справи.
Оскаржуваною постановою забезпечено позов шляхом заборони Антонівській селищній раді до ухвалення рішення у справі вчиняти дії, спрямовані на розпорядження чи передачу іншим особам спірних земельних ділянок.
При цьому Антонівська селищна рада не є відповідачем у справі, жодні дії чи рішення Антонівської селищної ради позивач не оскаржував.
Апеляційний суд не перевірив наявність у позивача зареєстрованих речових прав на спірні земельні ділянки.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, апеляційний суд повинен був брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із забезпеченням позову.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від                      03 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ТОВ «Лідер-Про» та витребувано її матеріали з Херсонського міського суду Херсонської області, а ухвалою судді Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року - за касаційною скаргою Антонівської селищної ради.
 
15 червня 2020 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
ОСОБА_1 направив відзиви на касаційні скарги, в яких просив залишити їх без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи                               в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги Антонівської селищної ради та ТОВ «Лідер-Про» підлягають залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.
 
Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
 
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
 
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову,  ОСОБА_1 зазначав, що він як власник будівель нежитлового призначення, розташованих по АДРЕСА_2 , у зв`язку з наміром отримати в оренду земельну ділянку, на якій ці будівлі розташовані, з`ясував, що спірна земельна ділянка, яка була передана попередньому орендарю і власнику нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 в загальному розмірі 0, 4569 га, на сьогодні поділена на дві земельні ділянки, яким присвоєно різні кадастрові номери.
 
Посилаючись на своє переважне право оренди всієї земельної ділянки, позивач просив суд забезпечити позов.
 
Вживаючи заходи забезпечення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір та невжиття вказаних заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
 
Встановивши, що спір фактично стосується права оренди земельної ділянки, яка була поділена на дві земельні ділянки, яким присвоєно різні кадастрові номери, і вчинення будь-яких дій щодо вказаних земельних ділянок може призвести до неможливості виконання ймовірного рішення суду про задоволення позову, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.
 
Обраний судом захід забезпечення позову є співмірним характеру і обсягу позовних вимог і вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. Заборона вчиняти дії, спрямовані на розпорядження земельними ділянками, а також реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомості, які є предметом спору, є тимчасовими заходами на час розгляду справи, які обмежують лише відчуження вказаних земельних ділянок і не перешкоджають іншим особам у реалізації права володіння і користування нерухомістю.
Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про забезпечення позову, і стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті   і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги                     Антонівської селищної ради та ТОВ «Лідер-Про» залишити без задоволення, а постанову Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року залишити без змін.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги Антонівської селищної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер-Про» залишити без задоволення.
 
Постанову Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
  Головуючий	  В. О. Кузнєцов	
 	 	
Судді                    	В. С. Жданова   А. Ю. Зайцев   С. О. Карпенко   М. Ю. Тітов