ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Соломко І.І.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року                                                                                     Справа № 620/1214/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Степанюка А.Г., Черпіцької Л.Т.,
за участю секретаря           Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Головного управління Пенсійного фонду України 
в Чернігівській області

про                     визнання бездіяльності протиправною 
та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач) про:
- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку раніше призначеної (перерахованої) позивачу згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції Закону від 11.01.2005 № 2267-ХІІ) пенсії за вислугою років;
- скасування рішення, прийнятого відділом № 13 з питань перерахунків пенсій управління застосовування пенсійного законодавства, яке оформлено протоколом від 11.03.2020 про не перерахунок (відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років) у зв`язку з підвищенням (з 06.09.2017) прокурорським працівника складових їх заробітної плати (посадових окладів та надбавок за класні чини) згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657) - відповідно до положень (у первинній редакції) частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VIІ, на виконання рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7р(ІІ)/2019;
- зобов`язання відповідача у зв`язку з підвищенням з 06.09.2017 прокурорським працівникам складових їх заробітної плати (посадових окладів та надбавок за класні чини) згідно з постановою КМУ № 505 від 31.05.2012 (у редакції постанови КМУ №657 від 30.08.2017) - за матеріалами пенсійної справи № 193358/2527, на підставі довідки, виданої прокуратурою Чернігівської області, від 28.02.2020 № 18-43 про суму розміру складових заробітної плати за останньою прокурорською посадою (станом на 06.09.2017) - відповідно до положень (в первинній редакції) частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-Vll, на виконання Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019;
- зобов`язати відповідача здійснити з 02.03.2020 перерахунок та виплату раніше призначеної (перерахованої) згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції Закону від 11.01.2005 № 2267-IV) пенсії за вислугу років, виходячи з розміру 90% від загальної суми розміру (51366,38 грн.) місячної (чинної) заробітної плати за посадою заступника прокурора Чернігівської області, з включенням в неї всіх сум її складових видів оплати праці (посадового окладу - 8170,00 грн.; надбавки за класний чин «старший радник юстиції» - 2400,00 грн.; надбавки за вислугу років - 3268,00 грн. та інших, передбачених чинним законодавством України, зазначених у довідці прокуратури Чернігівської області від 28.02.2020 № 18-43 про заробітну плату виплат (на які нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), загальна сума розміру яких (51366,38 грн не перевищувала (як на момент виникнення, з 13.12.2019, умов і порядку реалізації права на перерахунок пенсійних виплат за вислугу років, так і на день (02.03.2020) звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, та не перевищує станом і на теперішній час, встановленої законодавством України суми максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) - без обмеження максимального розміру пенсії, встановленим пенсійним законодавством України граничним розміром пенсії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року  адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу на підставі заяви від 02.03.2020 перерахунку пенсії за вислугою років;
- скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області, оформлене протоколом від 11.03.2020 № 193358, про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років;
- зобов`язано відповідача з 02.03.2020 провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, виходячи з розрахунку 90 % від суми щомісячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимального розміру, відповідно до довідки прокуратури Чернігівської області від 28.02.2020 № 18-43, з урахуванням раніше проведених виплат.
У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність нормативного документу, і регулювання умов і порядку перерахунку пенсій не може позбавити позивача, гарантованого Конституцією і Законом України «Про прокуратуру» права, оскільки встановлене та наявне право на перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсій не може бути нівельоване у зв`язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована.
При цьому, суд, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), дійшов висновку, що відповідач на виконання своїх повноважень повинен був провести перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі заяви позивача від 02.03.2020, документів пенсійної справи, довідки Прокуратури Чернігівської області від 28.02.2020 № 18-43 у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, яка діяла на час призначення позивачу пенсії, виходячи з розрахунку 90% щомісячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимального розміру, а тому не проведення відповідного перерахунку пенсії позивачу свідчить про бездіяльність відповідача та, відповідно, рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивачу, оформлене протоколом від 11.03.2020 № 193358, підлягає скасуванню, а вимога про зобов`язання відповідача здійснити з 02.03.2020 перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657, виходячи з розрахунку 90% щомісячної (чинної) заробітної плати без обмежень її максимального розміру, відповідно до довідки прокуратури Чернігівської області від 28.02.2020 № 18-43, є обґрунтованою.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
Позивач у своїй скарзі просить внести доповнення та зміни до мотивувальної та пункту 3 резолютивної частин рішення суду першої інстанції, зазначаючи, що суд першої інстанції лише частково правильно встановив обставини цієї справи, не навів мотивів незастосування норм права, на які він посилався у позові, не прийняв до уваги, що право на нарахування та отримання пенсійних виплат у належному (повному) розмірі надається громадянину з моменту виникнення в нього права на пенсію та її призначення, на підставі чинного на той час законодавства, а внесені до законодавства зміни можуть застосовуватися виключно у випадках покращення становища особи.
Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що норми частин 12 (13) та 17 (18) статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ на час виникнення спірних правовідносин втратили чинність та не підлягають застосуванню.
Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в позові повністю, зазначаючи, що перерахунок пенсій працівниками прокуратури проводиться в разі підвищення заробітної плати особам, які працюють на відповідних посадах, але після прийняття рішення КСУ від 13.12.2019, на яке посилається позивач та суд першої інстанції, відповідних підвищень не здійснювалося.
Крім того, апелянт - відповідач вказує, що позовна вимога щодо виплати позивачу пенсії без обмеження її граничного розміру у межах виниклих правовідносин є передчасною.
З цих та інших підстав апелянти вважають, що оскаржуване ними рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2020 та від 23.07.2020 було відкрито апеляційне провадження за апеляцією позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу позивача не надходив.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 витребувано додаткові докази та продовжено строк розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 27.01.2005 отримує пенсію за вислугою років, призначену на підставі  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у розмірі 90% від заробітної плати.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 02.03.2020, в якій просив здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років в розмірі 90% від заробітку, зазначеного в довідці (без обмеження максимального розміру) у зв`язку з прийняттям 13.12.2019 Конституційним Судом України відповідного рішення.
За результатами розгляду вказаної скарги позивача відповідачем прийнято рішення від 11.03.2020 № 193358, яким йому відмовлено в перерахунку пенсій на тій підставі, нормативно-правові акти після 13.12.2019 (тобто після ухвалення КСУ вищевказаного рішення) не приймалися.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку його пенсії, а також протиправним вказане рішення відповідача, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі -Закон № 1789-ХІІ), «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ (далі - Закон № 3668-VІ), «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №  1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі - Закон № 213-VІІІ).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих було визначено  статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Згідно з частинами першою та другою  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Частиною дванадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з частиною сімнадцятою  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Отже, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах дванадцятої та сімнадцятої  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
У подальшому,  Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ  до  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.
Разом з тим, положення  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям вказаного  Закону від 08.07.2011 № 3668-VІ  не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави.
Так, згідно з частинами тринадцятою та вісімнадцятою  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції  Закону від 08.07.2011 № 3668-VІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько -слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсій. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий період може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Надалі, Законом № 76-VІІІ до  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  внесено зміни, зокрема, частину 18  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
14.10.2014 прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015.
Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону № 1697-VІІ  попередній Закон України «Про прокуратуру» зі змінами частково втратив чинність, окрім зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним),  положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
При цьому, положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення № 7-р(II)/2019:
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: 
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Законом № 213-VІІІ внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме: в частину 15 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ - максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Також, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».
Частиною 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VІ передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Щодо наявності правових підстав для перерахунку пенсії позивача.
Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що починаючи з 01.01.2015 в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру», і законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
Разом з тим, Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 (справа № 826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом №1697-VІІ покладено саме на уряд.
Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Проте, рішення суду фактично Кабінетом Міністрів України не виконано.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.
Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019.
Крім того, слід звернути увагу, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».
Разом з тим, частина двадцята статті 86 Закону № 1697 (у первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019 та підлягає застосуванню, починаючи з цієї дати. 
Аналогічні правові висновки викладені в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020, ухваленому у зразковій справі № 560/2120/20 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок його пенсії.
Доводи апелянта - відповідача про те, що перерахунок пенсій працівниками прокуратури проводиться в разі підвищення заробітної плати особам, які працюють на відповідних посадах, але після прийняття рішення КСУ від 13.12.2019, на яке посилається позивач та суд першої інстанції, відповідних підвищень не здійснювалося, колегія суддів відхиляє, з огляду на вищезазначене.
При цьому, приймаючи до уваги висновки Верховного Суду, викладені в рішенні у зразковій справі № 560/2120/20, судова колегія зазначає, що на момент прийняття Конституційним Судом України рішення № 7-р(II)/2019 вже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. І така нерівність має усуватись Пенсійним Фондом України шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13.12.2019.
Крім того, постанова КМУ від 30.08.2017 №657 є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».
Тож, наведені доводи відповідача є необґрунтованими і безпідставними.
Доводи апелянта - позивача про те, що судом першої інстанції не було враховано, що норми частин 12 (13) та 17 (18) статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ на час виникнення спірних правовідносин втратили чинність та не підлягають застосуванню, колегія суддів також відхиляє, оскільки, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції, такі законодавчі норми були наведені та проаналізовані судом в ретроспективній формі та у контексті відповідних конституційних принципів, зокрема щодо неможливості звуження вже набутих прав особи.
Твердження апелянта - позивача про те, що суд першої інстанції лише частково правильно встановив обставини цієї справи, не навів мотивів незастосування норм права, на які він посилався у позові, не прийняв до уваги, що право на нарахування та отримання пенсійних виплат у належному (повному) розмірі надається громадянину з моменту виникнення у нього права на пенсію та її призначення, на підставі чинного на той час законодавства, а внесені до законодавства зміни можуть застосовуватися виключно у випадках покращення становища особи, апеляційний суд відхиляє, оскільки судом першої інстанції застосовано належні законодавчі норми, надано відповідну юридичну оцінку спірним правовідносинам та в частині щодо визнання права позивача на перерахунок його пенсії ухвалено правильне по суті рішення.
При цьому, підстави, прямо передбачені ст. 317 КАС України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції в цій частині відсутні.
З огляду на це, відповідно до ст. 316 КАС України, рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивача та скасування оспорюваного рішення відповідача підлягає залишенню без задоволення. 
Щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».
Перевіряючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення відповідних позовних вимог, судова колегія зазначає, що в період з 01.01.2015 до 13.12.2019 в Україні не було жодного Закону чи іншого нормативно-правового акту, що визначав би умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру». 
Водночас особи, яким пенсія цього виду була вже призначена, продовжували її отримувати в призначеному розмірі (сума виплати не була зменшена), а також мали право змінити вид пенсійного забезпечення (наприклад, звернутися про призначення їм пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV).
Усталена практика Верховного Суду свідчить про безпідставність вимог заявників до органів ПФУ про перерахунок їм після 01.01.2015 пенсії на умовах та в порядку, що був визначений частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції до 01.01.2015) та редакції частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, яка фактично набрала чинності лише 13.12.2019.
Також є вимоги позивача про перерахунок розміру його пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії та визначала умовою перерахунку пенсії за вислугу років працівника прокуратури збільшення заробітної плати за посадою, з якої ця особа звільнялася на пенсію), є безпідставними.
Водночас, для захисту та відновлення порушеного права позивача на перерахунок його пенсії, колегія суддів, відповідно до ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі заявлених ним позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити з 13.12.2019 (тобто з дати звернення позивача до відповідача) перерахунок пенсії позивача, відповідно до частини 20 статті 86 Закону №1697-VII у редакції, чинній з 13.12.2019.
Аналогічні правові висновки викладені в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020, ухваленому у зразковій справі № 560/2120/20.
Щодо наявності правових підстав для визначення відсоткового коефіцієнту пенсії позивача та вирішення питання щодо її виплати без обмеження максимальним розміром.
Перевіряючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення відповідних позовних вимог, судова колегія зазначає, що Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок його пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Відповідно питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
Аналогічні правові висновки викладені в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020, ухваленому у зразковій справі № 560/2120/20 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.
Суд зауважує, що відповідач у відповідь на заяву позивача відмовив йому у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Відтак спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.
Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Таким чином, оскільки, відповідно до приписів статті 2 КАС України, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені в майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Аналізуючи всі доводи апелянтів, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання вчинити дії, неповно встановив обставини цієї справи та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині та відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення таких позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягають задоволенню частково, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на кінцевий результат розгляду цієї справи, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.
          Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 02.03.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, виходячи з розрахунку 90 % від суми щомісячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимального розміру, відповідно до довідки прокуратури Чернігівської області від 28.02.2020 № 18-43, з урахуванням раніше проведених виплат - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов у цій частині позовних вимог - задовольнити частково.
          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ у редакції, чинній з 13.12.2019.
          В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та щодо відмови в решті позовних вимог - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: