ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14515/19          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

23 листопада 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача                  Сорочка Є.О.,
суддів                   Єгорової Н.М., 
                  Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з                   Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

     ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2019 року №0025651409, видане Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2019 року №0025651409, видане Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, тому таке рішення є правомірним і не підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача, розташованої за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 3-б.
Перевіркою встановлено, що підприємство здійснює діяльність у сфері роздрібної торгівлі пальним, алкогольними напоями, тютюновими виробами, продуктами харчування та непродовольчими товарами. Встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями в час доби, реалізацію яких обмежено з 23 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. на підставі п. 1 рішення Київської міської ради від 27.09.2018 №1529/5593 «Про встановлення обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових в м. Києві». Через реєстратор розрахункових операцій проведено такі розрахункові операції: 1) 24.10.2018 о 7 год. 48 хв. здійснено продаж горілки «Козацька рада» на суму 55 грн., згідно фіскального чеку №81; 2) 24.10.2018 о 8 год. 13 хв. здійснено продаж коньяку «Таврія» на суму 219 грн., згідно фіскального чеку №93.
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 25 квітня 2019 року без номеру (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення вимог:  п. 1 рішення Київської міської ради від 27.09.2018 №1529/5593 «Про встановлення обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових в м. Києві», статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
На акт перевірки позивачем було подано заперечення, які залишені відповідачем без задоволення.
На підставі акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2019 року №0025651409, яким до позивача за порушення статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6800 грн.
Податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2019 року №0025651409 оскаржено позивачем до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 22 липня 2019 року №34613/6/99-99-11-06-01-25 у задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що перевіряєма господарська одиниця позивача як заклад ресторанного господарства не належить до суб`єктів, що підпадають під обмеження торгівлі алкогольними виробами, передбачених рішенням Київської міської ради від 27.09.2018 №1529/5593. Тому притягнення фіскальним органом позивача до відповідальності у вигляді накладення штрафу у зв`язку з порушенням вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» здійснено необґрунтовано.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Правомірність проведення відповідчем перевірки не є підставою позову та не оскаржується в апеляційному порядку, тому не досліджується судом апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 1 рішення Київської міської ради від 27 вересня 2018 року №1529/5593 «Про встановлення обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових в м. Києві», яке опубліковане та набрало чинності 24.10.2018, суб`єктам господарювання, які зареєстровані в установленому порядку, та суб`єктам господарювання, які мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриману згідно з вимогами законодавства України, обмежити торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими в м. Києві у стаціонарних об`єктах торгівлі, малих архітектурних формах та тимчасових спорудах торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, окрім закладів ресторанного господарства (кафе, бари, заклади громадського харчування, ресторани тощо) на території м. Києва шляхом заборони їх реалізації з 23:00 до 10:00 години.
Згідно статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зареєстровано господарську одиницю за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 3-б, у якій інспекторами Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві здійснено контрольну закупівлю 24 жовтня 2019 року о 7 год. 48 хв. та о 8 год. 13 хв. алкогольних напоїв, а саме: горілка «Козацька рада» на суму 55,00 грн. та коньяку «Таврія» на суму 219,00 грн., що підтверджується фіскальними чеками №81 та №93. Наявність таких обставин позивачем не заперечується.
Згідно акту перевірки, у ТОВ «Глуско Рітейл» наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №26520308201801822 від 16 листопада 2018 року, термін дії з 01 грудня 2018 року до 01 грудня 2019 року.
Пунктом 27 статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» визначено, що заклад громадського харчування - це ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад, що забезпечує харчуванням невизначену кількість фізичних осіб. Віднесення до закладів громадського харчування не залежить від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам.
Оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку) - це суб`єкт господарювання, який провадить діяльність з метою або без мети отримання прибутку та в управлінні якого перебувають потужності, на яких здійснюється первинне виробництво, виробництво, реалізація та/або обіг харчових продуктів та/або інших об`єктів санітарних заходів (крім матеріалів, що контактують з харчовими продуктами), і який відповідає за виконання вимог цього Закону та законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. 
В свою чергу, пунктом 69 статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» встановлено, що потужності - це споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також територія, що використовується у виробництві та/або обігу об`єктів санітарних заходів.
Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» державній реєстрації підлягають потужності з виробництва та/або обігу харчових продуктів, на які не вимагається отримання експлуатаційного дозволу.
Процедура державної реєстрації потужностей, які використовуються на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів та не потребують отримання експлуатаційного дозволу, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, встановлені Порядком проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 лютого 2016 року №  39 (далі - Порядок №39).
Пунктом 1.3 Порядку №39 встановлено, що оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку), який провадить діяльність, що відповідно до вимог Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" не вимагає отримання експлуатаційного дозволу, зобов`язаний подати до територіального органу компетентного органу заяву про державну реєстрацію потужності, яка використовується на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів, відповідно до цього Порядку.
Згідно із підпунктом 3.1 Порядку №39 державна реєстрація потужності здійснюється територіальним органом компетентного органу протягом 15 робочих днів після отримання заяви оператора ринку про таку реєстрацію.
Відповідно до пункту 1.3. Правилам роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України 24 липня 2002 року №219, ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.
Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.01.2019, у ТОВ «Глуско Рітейл» основним видом економічної діяльності вказано: 47.30 - роздрібна торгівля пальним.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) від 13.07.2018, ТОВ «Глуско Рітейл» (ідентифікаційний код 24812228) здійснює види діяльності за КВЕД-2010, зокрема: 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.
Разом з тим, згідно записів в Державному реєстрі потужностей операторів ринку м. Києва, потужність ТОВ «Глуско Рітейл» за адресою: м. Київ, проспект Броваський, 3-б зареєстровано за номером №r-UA-26-26-2993 з видом діяльності - «заклад громадського харчування за категоріями: стаціонарна потужність (ресторан, бар, кафе, піцерія, тощо), роздрібна торгівля харчовими продуктами». Дата прийняття територіальним органом компетентного органу рішення про державну реєстрацію такої потужності - 01.11.2016.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що господарська одиниця позивача за адресою: м. Київ, проспект Броваський, 3-б як заклад громадського харчування ресторанного господарства не належить до суб`єктів, на які поширюються обмеження торгівлі алкогольними виробами, передбачені п. 1 рішенням Київської міської ради від 27.09.2018 №1529/5593 «Про встановлення обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових в м. Києві».
Отже, притягнення позивача до відповідальності у зв`язку з порушенням вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є протиправним, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          Н.М. Єгорова

Суддя          І.В. Федотов