ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/2493/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,секретар судового засідання – І.В. Іванов,
за участю представників учасників справи:
від позивача – В.А. Колосюк
від відповідача – не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 № 916/2493/20 (суддя             Лічман Л.В., м. Одеса, повний текст ухвали складено 31.08.2020) про відмову у відкритті провадження 
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” 
до відповідача Головного управління ДПС в Одеській області 
про зобов`язання вчинити певні дії,      

                                                          В С Т А Н О В И В : 

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” (далі також – ТОВ ,,ФК ,,ГЕЛІОС”, Товариство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області (далі також – Управління), в якій просило:
-          припинити податкову заставу на належні Товариству з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС”: нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 579,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса,                             вул. Рішельєвська, будинок 59, приміщення 301, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 325247851101, помер запису про обтяження: 26491621; торговельно-допоміжну прибудову, загальною площею 3184,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса,                     вул. Рішельєвська, будинок 59-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 325296251101, номер запису про обтяження: 26471382;
-          зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області звільнити майно Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС”, а саме: нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 579,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, будинок 59, приміщення 301, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 325247851101, помер запису про обтяження: 26491621, індексний номер рішення 41468946 від 06.06.2018 р.; торговельно-допоміжну прибудову загальною площею 3184,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, будинок 59-А, реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна: 325296251101, номер запису про обтяження: 26471382, індексний номер рішення 41446894 від 05.06.2018 р., з-під податкової застави, а саме публічних обтяжень: 26491621 та 26471382 відповідно, вид обтяження: податкова застава від 05.06.2018 р. та 04.06.2018 р. відповідно, що накладені па підставі акту опису майна серія від 29.05.2018 р. № 50/15-32-17-11-19, обтяжувач Головне управління ДФС в Одеській області;
-          зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про податкову заставу, а саме: публічне обтяження 26491621, вид обтяження: податкова застава від 05.06.2018 р., що накладене на підставі акта опису майна серія від 29.05.2018 р. № 50/15-32-17-11-19, обтяжувач Головне управління ДФС в Одеській області, що накладене на нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 579,9 кв.м, що знаходяться за адресою:                  м. Одеса, вул. Рішельєвська, будинок 59, приміщення 301, реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна: 325247851101 (номер запису про обтяження: 26491621, індексний номер рішення 41468946 від 06.06.2018); публічне обтяження 26471382, вид обтяження: податкова застава від 04.06.2018 р., що накладені на підставі акта опису майна серія від 29.05.2018 р. № 50/15-32-17-11-19, обтяжувач Головне управління ДФС в Одеській області, що накладене на торговельно-допоміжну прибудову загальною площею 3184,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, будинок 59-А, реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна: 325296251101 (помер запису про обтяження: 26471382, індексний помер рішення 41446894 від 05.06.2018).
В обґрунтування позовних вимог ТОВ ,,ФК ,,ГЕЛІОС” послалось на те, що накладені відповідачем обтяження перешкоджають товариству розпоряджатись власним майном.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 № 916/2493/20 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” у відкритті провадження по справі № 916/2493/20 на підставі п.1 ч.1 ст.175 ГПК України та повернуто Товариству позовну заяву з додатками.          
Ухвала суду мотивована тим, що Товариство фактично не погоджується з діями Головного управління ДПС в Одеській області, які вчинено останнім як суб`єктом владних повноважень. При цьому між сторонами не існує господарського спору щодо майна, похідними вимогами від якого є припинення податкової застави, зобов`язання звільнити майно з-під податкової застави та вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про податкову заставу. Отже, як зазначив суд, даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ТОВ ,,ФК ,,ГЕЛІОС” звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування та недоведеність обставин справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати вказану ухвалу Господарського суду Одеської області та направити справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції. Скаржник вважає, що даний спір підлягає вирішенню саме в порядку господарського судочинства. Так, позивач вказав, що зазначений вище позов не містить визначених статтею 5 КАС України вимог щодо рішень або дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки предметом спору є визнання права власності на майно.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 № 916/2493/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 № 916/2493/20; встановлено відповідачу строк до 06.10.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу; роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 06.10.2020 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду; зобов`язано ТОВ ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” надати суду апеляційної інстанції оригінали позовної заяви та доданих до неї матеріалів у строк до 06.10.2020.; призначено розгляд апеляційної скарги на 20.10.2020 о 10:30 год.          
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача  не надходив.
У зв`язку із неявкою в судове засідання Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС”, щодо якого не було відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.10.2020 постановлено розглянути апеляційну скаргу ТОВ ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 у справі № 916/2493/20 у розумний строк та відкладено розгляд скарги на 10.11.2020 о 10:30 год.  
10.11.2020 до суду апеляційної інстанції від апелянта надійшов оригінал позовної заяви з додатками на виконання ухвали суду від 22.09.2020.
У судовому засіданні 10.11.2020 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача не скористався своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні.
Заслухавши представника позивача, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддано обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
Відповідно до частини 1 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Як вище зазначалось, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.175 ГПК України, господарський суд першої інстанції зазначив, що фактично ТОВ ,,ФК ,,ГЕЛІОС” не погоджується з діями Головного управління ДПС в Одеській області, які вчинено останнім як суб`єктом владних повноважень, та між сторонами не існує господарського спору щодо майна, у зв`язку з чим позивач може заявити відповідний позов за правилами адміністративного судочинства.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком Господарського суду Одеської області, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 4 цього Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншими суб`єктами при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Слід зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. 
При цьому для визначення юрисдикції так само має значення предмет спору.
Предметом спору у даному випадку фактично є усунення перешкод у користуванні майном Товариства шляхом припинення податкової застави, зокрема на підставі статі 391 ЦК України, на яку, у тому числі, посилалось ТОВ ,,ФК ,,ГЕЛІОС” у своєму позові.
За змістом статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.
   Власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Ураховуючи, що позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі, що перешкоджає позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 19.09.2020 у справі №906/1063/18.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вказаний позов не містить визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимог щодо скасування або визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності органу ДПС саме як суб`єкту владних повноважень, а даний спір є не публічно-правовим, а спором про право, відтак, підлягає розгляду саме господарським судом. 
У пунктах 6, 13 ч.1 ст.20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Частиною 3 статті 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції від 31.08.2020 з підстав порушення норм процесуального права, а позовну заяву ТОВ ,,ФК ,,ГЕЛІОС” та додані до неї документи слід передати на розгляд Господарському суду Одеської області.
Керуючись ст.ст. 269-271, 277, 280-284 ГПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.08.2020 № 916/2493/20  про відмову у відкритті провадження скасувати.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ,,ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ,,ГЕЛІОС” та додані до неї документи передати на розгляд Господарському суду Одеської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 16.11.2020.

       Головуючий суддя                                                                                Л.В. Поліщук

          Суддя                                                                                                            Л.О. Будішевська

          Суддя                                                                                                  С.В. Таран