СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р.                                                                Справа № 922/1693/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя  Шевель О.В., 
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни (вх.№ 2455 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.09.2020 у справі №922/1693/20, ухвалене суддею Пономаренко Т.О. у приміщенні Господарського суду Харківської області, повний текст складено 26.08.2020, 
за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни, м. Харків
про стягнення 58513,67 грн
ВСТАНОВИЛА:
Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.08.2020 у справі №922/1693/20 (з урахуванням ухвали суду від 02.09.2020 про виправлення описки щодо дати ухвалення оскаржуваного рішення) позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни на користь Харківської міської ради 58513,67 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Гвардійців-Широнінців, б. 44 у м. Харкові площею 0,0068 га відповідно до договору оренди від 27.12.2012 за № 488558 (номер запису про інше речове право 488558 від 25.03.2013) та судовий збір у розмірі 2102, 00 грн. (а.с. 156-165, 168-169).
Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 25.08.2020 у справі №922/1693/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Харківської міської ради відмовити у повному обсязі (а.с. 182-184).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни (вх.№ 2455 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 25.09.2020 у справі №922/1693/20; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи; встановлено позивачу строк до 30.10.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу (а.с.194-195).
28.10.2020 до апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№10348), в якому він заперечує проти доводів апелянта, а тому просить залишити апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 25.08.2020 у справі №922/1693/20 – без змін (а.с.198-203).
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи, зокрема повідомленнями про вручення поштового відправлення, з яких вбачається, що ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 про відкриття провадження у даній справі позивач отримав 02.10.2020, відповідач – 05.10.2020 (а.с. 196-197).
Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи. 
Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом) до суду апеляційної інстанції не надійшло.
За таких обставин, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття апеляційного провадження у справі та розгляд даної апеляційної скарги в порядку, передбаченому частиною 10 статті 270 ГПК України, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 №555/11 "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" надано ФОП Лунгу Л.А. земельну ділянку за адресою: вул. Гвардійців-Широнінців, 44, м. Харків, загальною площею 0,0068 га строком до 01.12.2014.
Матеріали справи свідчать, що 27.12.2012 між Харківською міською радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Лунгу Ларисою Андріївною (орендар) укладено договір оренди землі за №488558, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець на підставі рішення 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 №555/11 "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, несільськогосподарського призначення – землі транспорту, яка знаходиться м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 44 (а.с. 27-29).
У пункті 2 визначено, що в оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер 6310137500:11:001:0114) загальною площею 0,0068 га, у тому числі: під забудовою 0,0022 га, інших угідь 0,0046 га. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна – нежитлові будівлі літ "Б-1", літ. "Б’-1" (п. 3 договору).
Відповідно до пункту 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом від 22.03.2011 №198/11 становить 160450 гривні. При змінах у нормативній грошовій оцінці земель за рішенням міської ради орендар за свій рахунок виконує розрахунок оновленої грошової оцінки земельної ділянки і направляє один екземпляр відповідному органу державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.
Пунктом 8 визначено строк дії договору. Договір укладено строком до 01.12.2014. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію листом-повідомленням. 
Відповідно до пункту 9 договору орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем щомісячно у грошовій формі на рахунок Державного казначейства у Харківський області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.
Розмір орендної плати за земельну ділянку на рік згідно з розрахунком від 07.09.2012 №878/12 становить 8% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і складає 12836,00 грн; розмір орендної плати за земельну ділянку у місяць становить 1069,67 грн.
Орендар самостійно здійснює обчислення орендної плати за землю з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки, визначеної законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами (п.10 договору).
Орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця або в строки визначені чинним законодавством (п.11 договору).
У пункті 12 договору передбачено, що платіжне доручення або квитанція мають містити в кодовому рядку обов`язкову інформацію про номер державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, за яку справляється плата, та строк, за який здійснюється платіж.
Відповідно до пункту 13 договору розмір орендної плати переглядається у разі: а) зміни умов господарювання, передбачених договором; б) зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в) зміни нормативної грошової оцінки; г) внаслідок інфляції – щорічно; д) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; е) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 15 договору земельна ділянка передається в оренду для експлуатації та обслуговування павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі. Цільове призначення земельної ділянки: землі транспорту (п.16 договору).  
Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Підставою розроблення проекту відведення земельної ділянки є: рішення 41 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 24.02.2010 №19/10 "Про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель та споруд" (п. 18 договору).  
Відповідно до пункту 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється протягом п`яти робочих днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. 
Пунктом 21 договору встановлено, що після припинення дії договору орендар за актом приймання-передачі повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду за актом приймання-передачі.
Виходячи з пункту 28 орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати; у разі ухилення орендаря від перерахунку орендної плати при настанні умов, передбачених п.13 договору, орендодавець має право звернутись до суду для визнання додаткової угоди до договору укладеним в зміненій редакції.
У пункті 31 договору визначено обов`язки орендаря, зокрема, приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; сплачувати орендну плату у строки та розмірах, встановленими цим договором; у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки в місячний термін звернутись до орендодавця щодо перерахунку розміру орендної плати; при передачі земельної ділянки орендодавцю до підписання акту прийому-передачі привести земельну ділянку у придатний для подальшого використання стан.
Неповернення земельної ділянки в зазначений термін не звільняє орендаря від плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за землю у цьому випадку вноситься у розмірах, визначених цим договором (підпункт "л" пункту 31 договору). 
За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору (п. 41 договору).
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43 договору).
Невід`ємними частинами договору є: план земельної ділянки; акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт приймання-передачі земельної ділянки; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених законом. 
Вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою орендодавця. 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 29.03.2013 індексний номер 1761976, право оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0068 га, кадастровий номер 6310137500:11:001:0114, цільове призначення: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, для експлуатації та обслуговування павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі, зареєстровано 25.03.2013, номер запису про інше речове право 488558. Підстава виникнення речового права: договір оренди землі б/н від 27.12.2012; акт встановлення меж земельної ділянки на місцевості №672/12 від 30.07.2012. Зміст, характеристика іншого речового права: земельна ділянка передається в оренду для експлуатації та обслуговування павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі; строк дії: 01.12.2014, з правом пролонгації (а.с.35).  
Відповідно до акта приймання-передачі земельної ділянки від 01.04.2013 № 51/13 згідно договору оренди землі від 25.03.2013 № 488558 орендарю передано земельну ділянку в оренду строком до 01.12.2014, площею 0,0068 га, для експлуатації та обслуговування павільйону очікування з вбудованими приміщеннями для дрібно-роздрібної торгівлі на підставі рішення 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 №555/11 "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд". Вказаний акт підписаний сторонами (т.1, а.с. 32).
Як вказує позивач, рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 №1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 та базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн, яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013 та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.
Пунктом 2 цього рішення передбачено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013 застосовується з 01 січня 2014 року.
Рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 №1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" вводиться в дію з 01.01.2014. Зміни до договорів оренди землі, пов`язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові.
За твердженням позивача, відповідач вищезазначену земельну ділянку не повернув та продовжує нею користуватися, а отже, зобов`язаний сплачувати орендну плату відповідно до договору.
Згідно з інформації, наданої Департаментом земельних відносин у листі від 28.04.2020 №3386/0/225-20, розмір орендної плати за користування ФОП Лунгу Л. А. земельною ділянкою по вул. Гвардійців - Широнінців, 44, загальною площею 0,0068 га відповідно до договору оренди землі від 27.12.2012 становить: 24 352,56 грн за рік, 2 029,38 грн - за місяць (а.с.36-39).
Листом від 24.04.2020 №9159/9/20-40-04-03-17 Головне Управління ДПС у Харківській області повідомило позивача про те, що ФОП Лунгу Л.А., як сторона по договору оренди землі, фактично сплатила за період з 2017 по 20.04.2020 орендну плату на загальну суму 11500,00 грн, а саме: за 2017 рік - 0 грн; за 2018 рік - 2500,00 грн; за 2019 рік - 8000,00 грн; станом на 15.04.2020 - 1000,00 грн. Відповідно до інформації по наявних сумах податкового боргу та сплачених сумах податкових зобов`язань по орендній платі станом на 15.04.2020 загальна заборгованість відповідача становить 50531,25 грн. (а.с.40-41). 
За таких обставин, перерахувавши розмір орендної плати, позивач вказує, що заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Гвардійців - Широнінців, 44, загальною площею 0,0068 га відповідно до договору оренди землі від 25.03.2013, зареєстрованого № 488558, за період з 01.06.2017 по 15.04.2020 складає 58513,67 грн.
Як стверджує позивач, спірна земельна ділянка протягом тривалого строку використовується відповідачем без належної сплати орендної плати в повному обсязі, а тому Харківська міська рада змушена звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2017 по 15.04.2020 у розмірі 58513,67 грн. 
У червні 2020 року позивач - Харківська міська рада, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з Фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 58513,67 грн за користування земельною ділянкою по вул.Гвардійців-Широнінців, б.44 у м.Харкові площею 0,0068 га відповідно до договору оренди від 27.12.2012 за № 488558 (номер запису про інше речове право 488558 від 25.03.2013), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині сплати орендної плати за договором оренди землі, оскільки відповідачем не повернуто земельну ділянку позивачу після припинення дії договору, а згідно з умовами договору зобов`язання відповідача з оплати оренди за фактичне користування земельною ділянкою продовжують існувати.
26.08.2020 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про задоволення позову (а.с.156-165).
Вказане рішення суду першої інстанції з посиланням на приписи статей 11, 509, 530, 611, 612, 632, 792 Цивільного кодексу України, статей 193, 283 Господарського кодексу України, статей 93, 96, 206 Земельного кодексу України, статей 1, 13, 15, 21, 24 Закону України "Про оренду землі" мотивоване доведеністю матеріалами справи факту користування відповідачем спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі та неповернення її позивачу, неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині сплати орендних платежів за фактичне користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим виникла заборгованості за період з 01.06.2017 по 15.04.2020 у розмірі 58513,67 грн.   
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та неправильним встановленням обставин даної справи. Зокрема, відповідач вказує на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що сторони не досягли будь-яких змін до договору в частині розміру орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі, не укладали будь-яких додаткових угод до договору та відсутні будь-які судові рішення щодо визнання додаткової угоди укладеною. На думку апелянта, зміна нормативної грошової оцінки внаслідок індексації є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його сторонами. 
Крім того, відповідач зазначає про фактичне користування земельною ділянкою до 2017 року та наявність заборгованості за таке користування за період з 2016-2017 роки, яка  не може бути стягнута рішення суду з урахуванням положень статті 257 ЦК України. А тому вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача заборгованості за період з 2018-2020 роках у розмірі 2029,38 грн/місяць за відсутності доказів користування спірною земельною ділянкою у цей період та відомостей щодо пролонгації договору оренди. 
Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни про стягнення орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою після припинення договору оренди землі та внаслідок неповернення суб`єктом господарювання її орендодавцю за актом приймання-передачі (повернення).
Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як визначено частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Обов`язковість договору до виконання сторонами встановлена статтею 629 Цивільного кодексу України.
За приписами частини першої статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону).
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час укладення договору оренди від 27.12.2012) істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві. 
За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди земельної ділянки припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено.
Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі визначено статтею 34 Закону України "Про оренду землі", за умовами якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.
Пунктом 21 договору визначено умови повернення земельної ділянки: після припинення дії договору орендар за актом приймання-передачі повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду за актом приймання-передачі.
Таким чином, положеннями договору оренди землі встановлено обов`язок орендаря повернути земельну ділянку саме у спосіб підписання акту приймання-передачі (повернення). Тобто, акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки свідчить про фіксацію факту повернення земельної ділянки орендарем орендодавцю.
Як було встановлено судом, 01.04.2013 відповідно до акта приймання-передачі земельної ділянки №51/13 згідно договору оренди землі від 27.12.2012, зареєстрованого 25.03.2013 за №488558, орендарю передано земельну ділянку в оренду строком до 01.12.2014. 
Проте, доказів повернення орендарем земельної ділянки, яка є предметом договору, зокрема, відповідного акту приймання-передачі матеріали справи не містять. Факт відсутності цього акту не оспорюється відповідачем.
З цих підстав апеляційний господарський суд вважає необґрунтованими твердження апелянта, що фактично він не використовував спірну земельну ділянку після 2017 року.
При цьому, у відповідності до підпункту "л" пункту 31 договору оренди землі неповернення земельної ділянки в зазначений термін не звільняє орендаря від плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за землю у цьому випадку вноситься у розмірах, визначених цим договором.
Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Таким чином, як чинним законодавством, так і спірним договором оренди земельної ділянки передбачено, що у разі припинення договору оренди землі орендар повинен повернути земельну ділянку та сплатити орендну плату до моменту фактичного повернення ділянки, що оформлюється відповідним актом приймання-передачі, а орендодавець, відповідно, має право прийняти земельну ділянку та отримати плату, нараховану до моменту фактичного повернення.
Враховуючи положення підпункту "л" пункту 31 договору оренди землі, а також неповернення земельної ділянки в зазначений термін, не зважаючи на закінчення строку дії договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані обставини не звільняють орендаря від плати за фактичне користування земельною ділянкою у розмірах, визначених цим договором.
Усупереч вимог статті 13 та статті 74 Господарського процесуального кодексу України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.
Щодо доводів апелянта, що зміна індексації нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договору оренди землі його учасниками, чого у спірних правовідносинах здійснено не було, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час укладення договору оренди від 27.12.2012) встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. 
Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. 
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 Податкового кодексу України).
Згідно з частиною 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.
За приписами статті 289 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = [І - 10]:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
З наведених положень Податкового кодексу України та Закону України "Про оренду землі" вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений в договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі № 916/3236/16, від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16.
З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та у подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №1917/1188/2012 (№826/1291/17)).
Як вірно посилається відповідач, у постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі № 916/3236/16, від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16, від 19.12.2019 у справі № 922/1137/19 викладено правову позицію, що зміна нормативної грошової оцінки внаслідок індексації є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичної зміни умов договорів щодо розміру орендної плати.
Водночас, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 16.03.2020 по справі №922/1658/19 дійшов висновку за необхідне конкретизувати зазначені висновки Верховного Суду.
Зокрема, у пункті 55 вказаної постанови зазначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абзац 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі"). 
Отже, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки.
Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до наведеної норми Закону (індексується лише орендна плата).
Дослідивши зміст даних постанов Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що висновки суду про безпідставне нарахування орендної плати за спірний період із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель обґрунтовані умовами договорів оренди землі щодо необхідності обрахування розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції та відсутністю положень цих договорів щодо обов`язкової індексації нормативної грошової оцінки.
Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції у даній справі, за умовами пунктів 9, 10 укладеного сторонами договору оренди землі орендна плата за земельну ділянку на рік становить 8% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 12836,00 грн, розмір орендної плати за земельну ділянку у місяць становить 1069,67 грн. Орендар самостійно здійснює обчислення орендної плати за землю з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки.
Поряд з цим, відповідно до приписів статей 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем здійснено нарахування суми заборгованості зі сплати орендної плати за формулою "8 % від нормативно грошової оцінки з урахуванням індексації на кожен рік", яку було погоджено сторонами у пунктах 9, 10 укладеного договору оренди землі.
За таких обставин, необґрунтованими є твердження апелянта про те, що задля такого стягнення сторони повинні вносити зміни в договір / укладати додаткову угоди, адже сторони вже погодили таку формулу розрахунку в укладених між собою договорах, які в силу положень Цивільного кодексу України є обов`язковими для виконання.
Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 24.06.2019 у справі №924/846/18.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028,2008 рік -1,152,2009 рік -1,059,2010 рік - 1,0,2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель несільськогосподарського призначення -1,06, 2017 рік - 1,0, 2018 рік - 1,0, 2019 рік - 1,0.
Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з пунктом 5 договору оренди землі складає 160 450,00 грн.
Враховуючи викладене, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнтів індексації складає: за 2013 рік – 160 450,00 грн *1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2012 рік) = 160 450,00 грн; за 2014 рік – 160 450,00 грн * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2013 рік) = 160 450,00 грн;  за 2015 рік - 160 450,00 грн * 1,249 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2014 рік) = 200 402,05 грн; за 2016 рік - 200 402,05 грн * 1,433 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2015 рік) = 287 176,14 грн; за 2017 рік - 287 176,14 грн * 1,06 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2016 рік) = 304 406,71 грн; за 2018 рік - 304 406,71 грн * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2017 рік) = 304 406,71 грн; за 2019 рік - 304 406,71  грн * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2018 рік) = 304 406,71 грн;  за 2020 рік - 304 406,71 грн * 1,0 (коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2019 рік) = 304 406,71 грн.
Відповідно до пункту 9 договору оренди землі розмір орендної плати становить 8% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки, а отже відповідач мав сплатити 8% від нормативної грошової оцінки з урахуванням її індексації за спірний період, що складає: 304407 грн * 8% = 24352,56 грн (розмір орендної плати за 1 рік); 24352,56 :12 = 2029,38 грн (розмір орендної плати за 1 місяць).
На підставі вищенаведених положень законодавства та умов договору позивачем було здійснено розрахунок орендної плати за період з 01.06.2017 по 15.04.2020 з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки за попередні роки. Загальна сума орендної плати, яку відповідач мав би сплатити, становить 70013,67 грн.
Із наявних матеріалів справи убачається, що згідно Листа Головного управління ДПС у Харківській області від 24.04.2020 №9159/9/20-40-04-03-17 станом на 15.04.2020 відповідачем фактично було сплачено орендної плати на загальну суму 11500,00 грн.
Отже, заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Гвардійців - Широнінців, 44, загальною площею 0,0068 га відповідно до договору оренди землі від 25.03.2013, зареєстрованого № 488558, за період з 01.06.2017 по 15.04.2020 складає 58513,67 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивачем здійснено розрахунок орендної плати за спірний період з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає положенням договору.
Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують, оскільки за умовами договору, укладеного між сторонами, передбачено зобов`язання відповідача щодо обчислення орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель.
Стосовно тверджень відповідача про відсутність підстав для стягнення заборгованості за 2017 рік в силу приписів статті 257 ЦК України, колегія суддів зазначає, що у відповідності до приписів частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Тобто, відповідно до вимог процесуального закону така заява надається під час розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався, відповідну заяву не надав ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду рішення суду, причини поважності її неподання не навів, що виключає застосування позовної давності під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції.
Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскаржуваній частині.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 26.09.2020 у справі №922/1693/20 - без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Лунгу Лариси Андріївни залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 26.09.2020 у справі №922/1693/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 24.11.2020. 

Головуючий суддя                                                                         В.О. Фоміна
Суддя                                                                                                О.О. Крестьянінов  
Суддя                                                                                                О.В. Шевель