У Х В А Л А
28 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 344/20363/19
провадження № 61-18785ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Тиновом Ігорем Дмитровичем, на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани,
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» (далі - КНП «ЦПМ КДД ІМР») про скасування наказу про оголошення дисциплінарного стягнення.
Позов обгрунтований тим, що наказом КНП «ЦПМ КДД ІМР» від 01 жовтня 2019 року №479 накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення трудової дисципліни. Підставою оголошення догани є акт внутрішнього службового розслідування від 10 вересня 2019 року №1, доповідна записка КНП «ЦПМ КДД ІМР» від 13 серпня 2019 року, пояснююча записка від 10 вересня 2019 року ОСОБА_2 . Вважає, що накладене на нього дисциплінарного стягнення - догана є безпідставною, оскільки позивач не допускав порушення трудової дисципліни. Крім того, в наказі не зазначено обставини дисциплінарного проступку; положення локального чи нормативного документа, який порушив позивач; не вказано характеризуючі відомості. Акт службового розслідування є необґрунтованим, в ньому вказано на пропозицію про накладення догани за перевищення службових посадових обов`язків та службових повноважень. Акт службового розслідування складений на підставі наказу від 22 серпня 2019 року № 375м мав бути складений не пізніше як до 30 серпня 2019 року. Рішення про продовження строку дії комісії та строку складення акту службового розслідування рішення не приймалось, змінено склад комісії. Йому не запропоновано надати власні пояснення відповідно до вимог статті 149 КЗпП України. Висновки акту службового розслідування засновані виключно на поясненнях свідка ОСОБА_2 , які було отримано 10 вересня 2019 року та були відсутні на час ухвалення комісією рішення на її засіданні. Відповідно до статті 148 КЗпП відповідач порушив строки накладення дисциплінарного стягнення, оскільки ним 13 серпня 2019 року повідомлено відповідача про наявність спірних фактичних обставин від 13 серпня 2019, за що на нього накладено дисциплінарне стягнення 01 жовтня 2019 року. Просив скасувати наказ КНП «ЦПМ КДД ІМР» від 01 жовтня 2019 року № 479 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». 
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ КНП «ЦПМ КДД ІМР» від 01 жовтня 2019 № 479 про оголошення догани ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухваливши рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Акт службового розслідування, складений на підставі наказу від 22 серпня 2019 року № 375м мав бути складений не пізніше як до 30 серпня 2019 року, але його було складено 10 вересня 2019 року. Рішення про продовження строку дії комісії та строку складення акта службового розслідування рішення не приймалось. У наказі про створення комісії з перевірки дій позивача визначено термін її дії - 30 серпня 2019 року, а тому акт про проведення перевірки від 10 вересня 2019 року складено поза межами компетенції комісії. Акт розслідування складено щодо перевищення повноважень, але не вказано, що саме порушив позивач, які повноваження перевищив. Позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності 01 жовтня 2019 року. Отже, визначений в статті 148 КЗпП України строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності сплив.
Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020 року стягнено з КНП «ЦПМ КДД ІМР» на користь ОСОБА_1 7 800,00 грн судових витрат на правничу допомогу.
Ухваливши додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок позивача від 22 червня 2020 року містить обґрунтування витраченого часу на надання позивачу консультацій щодо розроблення правової позиції та представництва інтересів позивача в судових засіданнях. Відповідно до акта здачі-приймання правових послуг позивач прийняв послуги з надання йому правової допомоги та сплатив адвокату 7 800,00 грн. Відповідно до дублікату квитанції від 22 червня 2020 року позивач сплатив адвокату за професійну правничу допомогу 7 800,00 грн.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року апеляційну скаргу директора КНП «ЦПМ КДД ІМР» Савчук О. В. задоволено. Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020 року скасовано та відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 7 800,00 грн.
Скасовуючи додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020  року, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У матеріалах справи відсутня заява, що позивач чи його представник до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
ОСОБА_1 із заявою про постановлення додаткового рішення звернувся 25 червня 2020 року, рішення суду прийняте 17 червня 2020 року. Таким чином, заявник пропустив п`ятиденний строк подання доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу. За таких обставин, заява про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 800,00 грн не підлягає задоволенню.
У грудні 2020 року надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 , подана адвокатом Тиновом І. Д., на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій застосували правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого  2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали цивільної справи № 344/20363/19 за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 28 січня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                              А. С. Олійник
 
          С. О. Погрібний
 
          В. В. Яремко