ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 200/18416/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпро ДПП України Шуліки Станіслава Андрійовича,  Інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпро Департаменту патрульної поліції Кайтанюка Дениса Вячеславовича, Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій, стягнення моральної та матеріальної шкоди,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпро ДПП України Шуліки Станіслава Андрійовича,  Інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпро Департаменту патрульної поліції Кайтанюка Дениса Вячеславовича, Державної казначейської служби України, в якому з урахуванням  зміни та доповнень позовних вимог просив:
- визнати неправомірними діями - безпідставне зупинення 09.06.2018 близько 21-30 год. по вул. Панікахі, 31г у м. Дніпро інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м.Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А. транспортного засобу «Дєу Нубіра» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з надуманих причин та без наявних для того законних підстав;
- визнати неправомірними діями - безпідставну перевірку 09.06.2018 близько 21-30 по вул. Панікахі, 31г у м. Дніпропетровську інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А. номерних агрегатів транспортного засобу «Дєу Нубіра» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на відповідність даним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з надуманих причин, без наявних для того законних підстав; 
- визнати неправомірною бездіяльністю - безпідставну відмову у складенні 09.06.2018 близько о 21-35 год. інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м.Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А., поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську інспектором патрульної поліції рядовим поліції Кайтанюком Д.В. Акту огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із відомостями про зафіксований пристроєм «Драгер» показник 0,02 проміле відносно ОСОБА_1 ;
- визнати неправомірними діями - безпідставне складення 09.06.2018 о 23-15 год. інспектором патрульної поліції 2 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А. протоколу БД №159349 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1  за порушення вимог п.2.5 ПДР, якого фактично не було; 
- визнати неправомірними діями - безпідставне залучення 09.06.2018 о 23-15 год. поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську інспектором патрульної поліції рядовим поліції Кайтанюком Д.В. письмових пояснень від особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якості свідків порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР та адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1   ст. 130 КУпАП, якого фактично не було   та складення від їхнього імені письмових пояснень;
- визнати неправомірними діями - вилучення 09.06.2018 о 23-15 год. інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А., поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську інспектором патрульної поліції рядовим поліції Кайтанюком Д.В. у ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 без наявних для того законних підстав та його утримання до 12.10.2018;
- стягнути з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету, спрямованих на утримання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1  10 000 грн. відшкодування моральної шкоди, 20 800 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданих внаслідок неправомірних дій інспекторів патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Шуліки С.А., ОСОБА_4 , судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.06.2018 транспортний засіб, яким він керував у тверезому стані, був зупинений відповідачем-3 з причини того, що задній номерний знак на автомобілі має механічне пошкодження. Під час зупинки транспортного засобу з позивачем перебував на пасажирському сидінні громадянин ОСОБА_5 . Відповідач-4 наполіг на необхідності перевірки даних номерних агрегатів на відповідність даним, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, на що позивач заперечував, проте підкорився вимозі та відкрив капот автомобіля. Відповідач-4 заявив позивачу, що, на його думку, останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 заперечував, однак, погодився видихнути вміст легень у запропонований пристрій «Драгер», який показав дані 0,02 проміле, тобто допустимий показник. Однак, відповідачі - 3, 4 на вимогу позивача відмовились скласти акт про відсутність вмісту алкоголю в крові та стали наполягати на проходженні медичного огляду у приймальному відділенні КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР на стан наркотичного сп`яніння, на що позивач погодився та прибув у приймальне відділення КЗ ДНД. В приймальному відділенні КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР позивач ще раз пройшов тестування огляд на стан сп`яніння, за результатами якого лікарем приймального відділення ОСОБА_6 було засвідчено допустимий показник 0,02 проміле. Від здачі позивачем біологічних зразків останній відмовився, оскільки не було направлення на медичний огляд встановленого зразка.
Повернувшись на місце зупинки позивача, відповідач-4 заповнив бланки «Пояснення» від свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а відповідач - 3 склав протокол БД №159349 про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до якого, на думку позивача, безпідставно вніс запис, що 09.06.2018 позивач порушив вимоги п. 2.5 ПДР: «керуючи 09.06.2018 близько 21-40 год. транспортним засобом «Дєу Нубіра» д.н. НОМЕР_1 по вул. Панікахі, 31г у м. Дніпро з ознаками наркотичного сп`яніння- сповільненість мови та рухливості неприродна блідність. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР». На підставі цього відповідач - 4 вилучив у позивача посвідчення водія НОМЕР_2 та видав тимчасове посвідчення на управління транспортним засобом. Надалі відповідачі не затримували транспортний засіб позивача та не відстороняли його від керування. Посвідчення водія НОМЕР_2 було повернуто позивачу лише 12.10.2018.
Позивач вказує про неправомірність дій відповідачів, оскільки був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Зазначає, що відповідачі - 3, 4 діяли не у спосіб, який передбачений законом, а саме, відмовились складати акт на місці зупинки про відсутність алкоголю в крові позивача, а надалі, щоб уникнути відповідальності за безпідставну його зупинку намагались провести медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, при цьому уникнули заповнення бланку «Направлення» встановленого зразка та надання його лікарю приймального відділення КЗ ДНД.
Внаслідок неправомірних дій відповідачів позивач отримав моральну шкоду, яка полягає у нервових переживаннях та відчутті приниження власної гідності, які він відчув, та матеріальну шкоду, яка складається із понесених витрат на професійну правову допомогу адвоката.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було надано оцінку усім свідченням та доказам, які були надані до суду за для правильного вирішення справи. Позивач наголошує, що відповідачі - 3,4 не мали правових підстав для зупинки його транспортного засобу, перевірки номерних агрегатів, подальших дій, тобто відповідачі діяли не у спосіб та не у порядку, який передбачений Конституцією України та законами України, без наявних для того підстав, оскільки позивач не порушував правила дорожнього руху, номерний знак транспортного засобу відповідав вимогам стандартів, був освітлений, не був засмічений, знаходився у визначеному місці.
Також, представником позивача були надані письмові пояснення щодо доводів апеляційної скарги, в яких обґрунтовуючи свою позицію, посилається на необхідність врахування при розгляді справи правової позиції Верховного Суду викладену у постанові від 05.02.2020 у справі №640/16169/17 та зазначає, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказує на незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Однак, судом першої інстанції не враховано доводи позивача про те, що дії працівників УПП м. Дніпро про затримання транспортного засобу позивача та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, відповідного до положень п.4 ч.1 ст. 2 закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві завданої шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність складу правопорушення постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2018 у справі №200/10438/18, що набрала законної сили, свідчить про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому була закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб відповідачів 3, 4, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання адміністративного протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше).
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Зазначає, що під час оформлення адміністративного матеріалу за статтею 130 КУпАП щодо позивача, поліцейські діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.
Також, представником відповідача-1 до  суду апеляційної інстанції надано письмові пояснення, в яких представник відповідача-1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та додатково зазначав, що на спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами не  розповсюджуються вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки протокол про адміністративне правопорушення позивача було складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до зазначеного Закону не відноситься до кола осіб, які відшкодовують шкоду завдану протиправними діями.
Заслухавши пояснення позивача та  представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що 09 червня 2018 року о 21 год. 40 хв., транспортний засіб, яким керував позивач, був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення серії БД№159349 за п.1 ст. 130 КУпАП та вилучили посвідчення водія.
Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2018 у справі №200/10438/18 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до статті 245КУпАП  завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями статті 7 КУпАП  визначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених   статтею 258 цього Кодексу.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. (стаття 256 КУпАП)
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Разом з тим, складання протоколу та дії, що супроводжують його складення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Відтак, суд апеляційної інстанції наголошує, що розгляд питання правомірності дій працівників патрульної поліції пов`язаних із складанням протоколу про адміністративне правопорушення та вилучення посвідчення водія, в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача.
Надаючи оцінку підставам позову та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскаржуючи дії відповідачів, позивач, фактично обґрунтував вимоги наявністю у нього, передбаченого законодавством права на відшкодування шкоди, завданої йому протиправними діями відповідачів.
При цьому, як було зазначено, постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2018 у справі №200/10438/18 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 05.02.2020 у справі №640/16169/17, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу.
Отже, позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій інспекторів патрульної  поліції, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин та помилково розглянув спір за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За приписами частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 319, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року скасувати.
Провадження в адміністративній справі закрити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров