УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/1904/20 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г. 
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                  суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/1904/20 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа: кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Житомирської області, про стягнення коштів 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  
на рішення  Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 . Просив стягнути витрати у розмірі 1 762 грн., понесені за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяви від 21 червня 2018 року, за наслідками розгляду якої відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Свій позов обґрунтовував тим, що 21 червня 2018 року подав заяву кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Житомирської області про вчинення адвокатом ОСОБА_2 дисциплінарного проступку. У відповідності до п.1 рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 сплатив через представника за довіреністю грошові кошти в сумі 1 762 грн. За наслідками розгляду його заяви адвоката ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження. Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 серпня 2019 року рішення КДКА Житомирської області від 24 травня 2019 року про притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності залишено без змін. У рішенні Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 передбачено право скаржника на відшкодування витрат, понесених за організаційно-технічне забезпечення розгляду його заяви у разі притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за рахунок адвоката, стосовно якого прийнято відповідне рішення. Із листом від 01 листопада 2019 року щодо вирішення питання про відшкодування за рахунок адвоката Евіна А.К. витрат у розмірі 1 762 грн. він звернувся до КДКА Житомирської області, але листом від 25 листопада 2019 року йому повідомлено про відсутність у КДКА відповідних повноважень. Надалі 09 грудня 2019 року він письмово звернувся до відповідача з пропозицією сплатити в добровільному порядку витрати в сумі 1 762 грн., але будь-якої відповіді не отримав. 

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 1 762 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених за організаційно-технічне забезпечення розгляду кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Житомирської області заяви від 21 червня 2018 року, та 2 000 грн. у рахунок відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що встановлення зборів (платежів), які можуть справлятися за вчинення юридично значимих дій, є виключною компетенцією Верховної Ради України, а тому відшкодування витрат, понесених на підставі рішення Ради адвокатів України, є незаконним. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року визнано протиправним та нечинним рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 з моменту його прийняття. Крім того, як на підставу понесення витрат в сумі 1 762 грн., позивач надав квитанцію від 24 липня 2018 року №66, платником в якій зазначений ОСОБА_3 . На думку скаржника, зазначена квитанція не підтверджує понесення позивачем витрат, а відтак позивач не має права на їх компенсацію. Також позивач є учасником бойових дій, а тому відповідно до рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 звільнений від плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду його заяви. Вважає, що саме ОСОБА_3 має право на пред`явлення позову до КДКА Житомирської області про повернення помилково сплачених коштів. Окрім того, витрати на правничу допомогу є неспівмірними та документально не підтверджені.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що із заявою від 21 червня 2018 року позивач звернувся до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області щодо поведінки адвоката Евіна А.К. (а.с.3).

Квитанцією від 24 липня 2018 року №66 ОСОБА_3 сплатив кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури Житомирської області за розгляд заяви ОСОБА_1 1 762 грн.(а.с.4).

Рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 24 травня 2019 року адвокат ОСОБА_2 притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку та до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження (а.с.5-6). Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 серпня 2019 року №VIII-004/2019 рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області від 24 травня 2019 року залишено без змін (а.с.7-8).

Кошти у сумі 1 762 грн. були сплачені на підставі рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 «Про встановлення плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяв (скарг) до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури».

Так, пунктом першим вказаного вище рішення Ради адвокатів України було встановлено та затверджено плату за організаційно-технічне забезпечення розгляду, зокрема, заяв (скарг) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на день подання заяви (скарги). Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2018 року - 1 762 грн.

Також у пункті другому рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 зазначалися категорії, які звільнялися від плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяви. Зокрема, до таких осіб були віднесені учасники бойових дій.

Пункт четвертий рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 передбачав, що заявник має право на відшкодування витрат, понесених за організаційно-технічне забезпечення розгляду його заяви, у разі притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за рахунок адвоката, стосовно якого прийнято відповідне рішення.

При цьому рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 при констатації права не містило механізму відшкодування витрат.

Листом від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Житомирської області щодо вирішення питання про відшкодування за рахунок адвоката ОСОБА_2 витрат у розмірі 1 762 грн., понесених за організаційно-технічне забезпечення розгляду його заяви. Посилавшись на Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Положення «Про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність», якими не встановлено процедуру примусового стягнення з адвоката коштів, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Житомирської області листом від 18 листопада 2019 року повідомила позивача про те, що вона не має повноважень щодо вчинення дій, направлених на примусове стягнення з адвоката витрат, понесених за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяви (а.с.11).

Отже, плата за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяви ОСОБА_1 щодо поведінки адвоката ОСОБА_2 стягнута на підставі рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 «Про встановлення плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяв (скарг) до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури» та кошти у сумі 1 762 грн. отримані кваліфікаційно-дисциплінарною комісію адвокатури Житомирської області.

Проте, постановою колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року рішення Ради адвокатів України від 23 вересня 2017 року №203 «Про встановлення плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду заяв (скарг) до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури» визнано протиправним та нечинним із моменту його прийняття. Постанова адміністративного суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дати її прийняття. Наразі є чинною та у касаційному порядку не скасована.

Отже, оскільки нормативно-правовий акт визнаний у встановленому законом порядку нечинним з моменту його прийняття, то кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Житомирської області отримала (набула) суму 1 762 грн. без достатньої правової підстави, тобто остання мала безкоштовно розглянути заяву позивача.

За таких обставин, належним відповідачем у даній справі має бути особа, на рахунок якої кошти надійшли, а кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Житомирської області залучена до участі у справі як третя особа.

Апеляційний суд не наділений процесуальною можливістю залучати особу до участі як відповідача або співвідповідача.

У разі, якщо позов пред`явлено до неналежного відповідача у задоволенні позову слід відмовити, а тому апеляційний суд відповідно до ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення, яким відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , що не перешкоджає позивачу звернутися до належного відповідача з новим позовом.

Решта доводів апеляційної скарги щодо зазначення у квитанції платником ОСОБА_3 , наявність у позивача статусу учасника бойових дій та неспівмірності витрат на правничу допомогу не змінює основного висновку колегії суддів апеляційного суду про скасування рішення суду першої інстанції з процесуальних підстав, а тому не потребує подальшого обгрунтування у даній справі, щоб не мати преюдиційного значення при розгляді можливої іншої справи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача у разі задоволення позову. У задоволенні позову відмовляється, обставин для покладення витрат незалежно від результатів вирішення спору не встановлено, а тому відсутні підстави для покладення таких витрат на ОСОБА_2 . 

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити  ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 11 листопада 2020 року.