П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/5215/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Михайлов О.О.  
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
11 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до до військової частини НОМЕР_1 в якій просить суд:
1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 - невиплату у день звільнення грошової компенсації за щорічну додаткову відпустку, як учаснику бойових дій;
2. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій) за період з 18.09.2018 по день фактичної виплати 28.07.2020 в розмірі 192945,52 грн.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі №240/532/20, оскільки переглядається судове рішення у подібних правовідносинах.
Апелянт – ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Хмельницький окружний адміністративний суд поновити провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на відсутності правових підстав для зупинення провадження. Апелянт вважає, що посилання суду першої інстанції на неможливість розгляду справи №560/5215/20 по суті посилаючись на справу №240/532/20 є некоректним, оскільки обмежує права позивача в можливості належного захисту порушених його прав. Зупиняючи провадження по справу, суд першої інстанції фактично порушує строк розгляду справи, чим фактично обмежує позивача в можливості отримання «вчасного» рішення.
На підставі ст. ст. 294, 312 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, постановляючи ухвалу про зупинення провадження по справі, суд першої інстанції, посилаючись на пункт 5 частини 2 статті 236 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі №560/5215/20 до набрання чинності судовим рішенням у справі №240/532/20, оскільки правовідносини у цих адміністративних справах є подібними.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 24 липня 2020 року на підставі частини першоїстатті 346 Кодексу адміністративного судочинства України передав на розгляд судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Верховного Суду справу № 240/532/20 за позовом особи до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Підставою передачі на розгляд судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, до якої входить колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вказано те, що Верховним Судом були прийняті судові рішення, в яких по різному зроблені правові висновки про застосування норми статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 233 Кодексу законів про працю України щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, ставлячи на меті формування єдиної правозастосовчої практики, вважав за необхідне відступити від висновку щодо застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, викладеного в судових рішеннях, раніше ухвалених Касаційним адміністративним судом у складі колегій суддів з інших палат.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року призначено справу № 240/532/20 до касаційного розгляду судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в порядку письмового провадження з 12 серпня 2020 року, який відбудеться у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду.
Зважаючи на те, що головним завданням Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України є забезпечення єдності та сталості судової практики, а також однакового підходу до національного права та застосування законів усіма судами (статті 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), є підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням палати Верховного Суду.
При цьому, важливість та обов`язковість правових висновків, що містяться у рішеннях судової палати Верховного Суду, для забезпечення єдності та сталості судової практики обумовлено наступним.
Відповідно до частини 9 статті 33 КАС України у визначених цим Кодексом випадках перегляд судових рішень судом касаційної інстанції здійснюється судовою палатою Касаційного адміністративного суду (палатою), об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду (об`єднаною палатою) або Великою Палатою Верховного Суду (Великою Палатою).
Частиною першою статті 346 КАС України передбачено, що суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.
У силу вимог частини другої статті 356 КАС України у постанові палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.
На підставі вищенаведеного вбачається, що у правовому висновку, сформульованому у рішенні палати Верховного Суду по справі № 240/532/20, має визначатися спосіб застосування норм ст.122 КАС України та статті 233 Кодексу законів про працю України у спірних правовідносинах, що сприятиме однаковому праворозумінню та правозастосуванню вказаних норм у судовій практиці.
Суд зазначає, спірним питанням у справі № 240/532/20 є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що фактично відповідає підставам, з яких було подано позов у справі № 560/5215/19.
Відтак, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доцільність зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №240/532/20, оскільки переглядається судове рішення у подібних правовідносинах.
Щодо доводів апелянта про те, що зупинення провадження у цій справі обмежує позивача в можливості належного захисту порушених його прав та фактично порушує строк розгляду справи, слід зазначити наступне.
Як зазначила Консультативна рада європейських суддів, однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність (пункт 1 Висновку № 20 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо ролі судів у забезпеченні єдності застосування закону від 10 листопада 2017 року).
У свою чергу, Венеціанська комісія зауважила, що у системі забезпечення незалежності суддів вищі суди забезпечують єдність судової практики на всій території країни через свої рішення по окремих справах (пункт 71 Доповіді Венеціанської комісії Європейські стандарти в сфері судочинства систематичний огляд (Висновок від 3 жовтня 2008 року № CDL-JD (2008)002). Незалежність у структурі судової системи; Доповідь Венеціанської комісії щодо незалежності судової системи: незалежність суду (Висновок від 16 березня 2010 року № CDL-AD (2010)004).
Колегія суддів виходить з того, що зупинення провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою Верховного Суду у зв`язку з очікуванням результатів розгляду пов`язаної справи в принципі є прийнятним та виправданим за умови, що таке відтермінування зумовлене об`єктивною необхідністю у цьому, зокрема, з метою запобігання повторного розгляду справи внаслідок можливої зміни позиції Верховного Суду, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін та запобігання порушенню прав осіб, які беруть участь у справі (доповідь Комісії Європейської комісії з прав людини, прийняте у справі Лео Занд проти Австрії (Leo ZAND v. Austria), заява №7360/76, пункт 89).
Також колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішення Зубац проти Хорватії (Zubac v. Croatia), № 40160/12, пункт 123), згідно з якою забезпечуючи юридичну визначеність суд гарантує дотримання принципу ефективного здійснення правосуддя.
Відтак, судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доцільність зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №240/532/20.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.