ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р.	Справа № 480/1497/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: Бершова Г.Є. ,  Бартош Н.С. ,
                                        за участю секретаря судового засідання - Ковальчук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою    Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної податкової    служби    на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Павлічек    В.О., м. Суми)    від 13.07.2020 року (повний текст рішення складено 16.07.2020 р.) по справі №480/1497/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУАЛА КЛОЖЕРС УКРАЇНА"    до Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної податкової    служби    про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення
ВСТАНОВИВ:
Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду  від 13.07.2020 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУАЛА КЛОЖЕРС УКРАЇНА" щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУАЛА КЛОЖЕРС УКРАЇНА" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задоволено частково.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУАЛА КЛОЖЕРС УКРАЇНА" (вул. Лінійна, 18, м. Суми, 40007, код ЄДРПОУ 35743082) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ, 04119, код ЄДРПОУ 43141471) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.).
В іншій частині заяви щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовлено.   
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що на переконання відповідача справа не носить високий ступінь складності, адже не містить складних питань ні з точки зору фактів, ні з точки зору юридичних питань. А тому вартість заявлених до стягнення витрат на правову допомогу є значно завищеною.  Зазначає, що у наданих позивачем документах жодним чином не обгрунтовано заявлені адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи. Крім того, звіт про надання правової допомоги містить перелік наданих послуг, які по суті є тотожними між собою та становлять одну дію по суті. 
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач  звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДПС, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення                                        № 0000925408 від 25.02.2020.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 позовні вимоги  ТОВ "Гуала Кложерс Україна" задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС № 0000925408 від 25.02.2020 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств 11020300 на суму 663584,43 грн, в тому числі за основним платежем 530867,54 грн та штрафними (фінансовими) санкціями 132716,89 грн.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУАЛА КЛОЖЕРС УКРАЇНА" (вул. Лінійна, 18, м. Суми, 40007, код ЄДРПОУ 35743082) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків ДПС (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, код ЄДРПОУ 43141471) суму судового збору в розмірі 9 953,77 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні 77 коп.).
Під час розгляду справи 04.06.2020 на адресу суду подано заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог у відповідності до ч.7 ст. 139 та ч.3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України. Також представником позивача  заявлено до закінчення судових дебатів, що докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судом рішення у справі.
25.06.2020 представником позивача було подано суду заяву про остаточний розмір витрат на правову допомогу, відповідно до якої позивач просить стягнути на користь ТОВ "Гуала Кложерс Україна" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 40125,00 грн.
В свою чергу представник відповідача подав клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якому просив у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі.
Задовольняючи частково заяву про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача про наявність підстав для стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40125 грн. є непереконливим. Суд першої інстанції дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України. З огляду на рівень складності справи, її значення для позивача та обсяг наданих послуг, клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу суд першої інстанції, виходячи з критерію пропорційності, вирішив, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача повинен становити 20 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учаснисправи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд апеляційної інстанції у даному випадку доводи апелянта вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
З метою отримання правової допомоги, в тому числі щодо представництва та захисту інтересів у суді з питання визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0000925408 від 25.02.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 663584,43 грн., Товариством з обмеженою відповідальністю "Гуала Кложерс Україна" було укладено Договір про надання правової допомоги від 26.02.2020р. № 69   з Адвокатським об`єднанням "Ковальов і партнери" (а.с. 41, т.2).
Пунктом п. 3.1 Договору про надання правової допомоги № 69 від 26.02.2020р. визначено розмір вартості послуг за цим договором у сумі, що   еквівалентна 100 доларам США за курсом продажу обмінних пунктів готівкової валюти АТ "Райфайзен банк Аваль" на день виставлення рахунку. Розрахунок за надані послуги здійснюється шляхом множення кількості годин, витрачених на надання правової допомоги на вартість однієї години відповідно до умов даного Договору.
За надані послуги Клієнт (позивач) виплатив Виконавцеві (представнику позивача) плату в розмірі 40 125,00 грн.
На підтвердження виконання вказаного договору, позивачем надано звіт про виконані роботи та витрати згідно договору № 69 про надання правової допомоги від 26 лютого 2020 року, акту № АО-0000007 наданих послуг по договору № 69 про надання правової допомоги від 26 лютого 2020 року; рахунок-фактура № АО-0000023 від 24 червня 2020 року; платіжне доручення № 7517 від 25.06.2020 року (а.с. 42 – 45, т.2).
Акт наданих послуг та платіжне доручення, як первинні документи, відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-14, містять всі необхідні реквізити, в них вказано призначення платежу з посиланням на відповідний акт наданих послуг.
З урахуванням вищевикладеного, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн та що саме така сума має ознаки співмірності необхідних і достатніх витрат на переконання колегії суддів.
При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/WestAllianseLimited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Згідно п. 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.
Відповідач, наполягаючи на зменшенні понесених судових витрат, вказує на те, що у наданих позивачем документах жодним чином не обгрунтовано заявлені адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи. Крім того, звіт про надання правової допомоги містить перелік наданих послуг, які по суті є тотожними між собою та становлять одну дію по суті. 
На противагу вказаним доводам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
До правової допомоги належать: - консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; - представництво тощо.
Водночас, Конституційний Суд України в Рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначив, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
У наявному в матералах справи звіті про надання правової допомоги чітко визначено перелік наданих правових послуг, які складаються, в тому числі, з консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництва інтересів в суді. Тому відсутні підстави вважати, що перелік наданих послуг за своєю суттю є однією дією, як помилково стверджує відповідач в апеляційній скарзі. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офіса великих платників податків Державної податкової служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної податкової  служби  залишити без задоволення.
Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року по справі № 480/1497/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	Г.Є. Бершов    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  27.10.2020.