ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3953/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року в адміністративній справі № 280/3953/20 (головуючий суддя першої інстанції Прасов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 15.06.2020 року звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила зобов`язати відповідача призначити та виплачувати їй з 10.03.2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б»  ст.13 Закону України  «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із  Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року. 
В обґрунтування позову зазначено, що пенсійним органом відмовлено їй у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б»  ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, передбаченого  ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.б  ч.1 ст.13 Закону України  « Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із  Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року з 10.03.2020 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалено з неповним дослідженням доказів, неправильним встановленням обставин у справі та неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку відповідача,  Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року не може бути застосоване для вирішення питання призначення пенсії позивачу, оскільки норми  Закону України «Про пенсійне забезпечення»  не підлягають застосуванню при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 11.10.2017 року. Вимога позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 10.03.2020 року відповідно до п.«б»  ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  суперечить чинному законодавству України. Відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач набуде після досягнення 54 років.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження, про що сторони повідомлені належним чином. 
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне. 

Позивач - ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .
10.03.2020 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б»  ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, передбаченого  ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 18.03.2020 року за №0800-0207-8/10378 повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Підставою відмови зазначено наступне: пунктом 2  ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за наявності відповідного страхового стажу мають жінки до досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці по Списку №2. Відповідно до наданих документів страховий стаж заявника складає 35 років 4 місяці 26 днів. Пільговий стаж по Списку №2 з урахуванням результатів атестації робочих місць складає 18 років 8 місяців. Право на пенсію на пільгових умовах по Списку №2 позивач набудете після досягнення 54 років.
Не погодившись з такою відмовою, позивач оскаржила її до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2  статті 19 Конституції  Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ  визначено призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З 01 січня 2004 року набрав чинності  Закон України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058  (далі по тексту - Закон №1058), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до  Конституції України  та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим  Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону.
Отже, з 01 січня 2004  року Закон №1058  є  основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2  розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Пунктом 16 наведеного розділу  Закону №1058  встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення  Закону України «Про пенсійне забезпечення»  застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»  мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
За положеннями  статті 9 Закону №1058  за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3)пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до положень  Закону України «Про пенсійне забезпечення»  може бути призначена пенсія за вислугу років.
Таким чином, з 01 січня 2004 року питання призначення пенсій за віком, у тому числі на пільгових умовах, визначається положеннями  Закону №1058.
Статтею 114 Закону № 1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Зміст  частини 1  статті 114 Закону №1058  в редакції, чинній на момент звернення позивача до УПФУ і на момент досягнення нею 45 років, обумовлює, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм  статті 28 цього Закону.
За приписами пункту 2 частини 2 цієї статті на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  Списком №2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, у відповідності до вимог  статті 114 Закону № 1058  право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач буде мати після досягнення віку 54 роки, а тому відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.
Призначення громадянам пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком №2) врегульовалось  Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788  у період з січня 1992 року по 10 жовтня 2017 року.
Законом України  № 2148-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, були внесені зміни до  Закону №1058, який, крім іншого, було доповнено розділом XIV-1, у статті  114 якого зазначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням нормстатті 28 цього Закону.
Цим же  Законом  викладено в новій редакції пункт 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, відповідно до якої пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Закон України  №2148-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, в часі був прийнятий пізніше ніж  Закон №213, окремі норми якого визнавались неконституційними, тому за загальним правилом слід користуватися нормами  Закону України  №2148-VIII.
Отже, з 11 жовтня 2017 року порядок призначення пенсії за віком (в тому числі на пільгових умовах за Списком №2) регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (з урахуванням змін та доповнень).
Суд відзначає, що положення  статті 114 Закону № 1058-IV  неконституційними не визнавались.
Таким чином, посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції, на  рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року  № 1-р/2020, яким визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти  б,  г  статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788 XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, колегія суддів вважає помилковим, оскільки, як вказано вище, порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено безпосередньо  Законом №1058, положення якого не визнавались такими, що не відповідають  Конституції України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року в адміністративній справі № 280/3953/20 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року в адміністративній справі № 280/3953/20 скасувати. 
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак