УХВАЛА

30 листопада 2020 року 
Київ
справа №200/7587/20-а
адміністративне провадження №Пз/9901/30/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Шарапи В.М.,  Єзерова А.А.,  Тацій Л.В., 
розглянувши подання судді Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С. про розгляд Верховним Судом як зразкової справи №200/7587/20-а за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
До Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшло подання судді Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С. про розгляд Верховним Судом судової справи №200/7587/20-а як зразкової.
Провадження у зазначеній справі відкрито ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року.
У позовній заяві ОСОБА_1 заявила такі вимоги:
- визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову у призначенні пенсії за списком № 2 від 24.02.2020 року № 052630001447;
- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 17.02.2020 року та призначити з дати звернення із вказаною заявою пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а також виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку із призначенням пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 50-річного віку, у зв`язку з чим 17 лютого 2020 року звернулася до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2.
26 квітня 2020 року отримала рішення відповідача № 052630001447 від 24.02.2020 року за результатами розгляду її заяви від 17.02.2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Вказане рішення аргументоване тим, що згідно п. 2. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пільгової пенсії мають працівники зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 54 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Проте, станом на момент звернення за призначенням пенсії позивачка не досягнула 55-річного віку, передбаченого вказаною вище нормою.
Позивачка вважає, що відповідач протиправно відмовив у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1/-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих міст: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Зазначає, що з 23.01.2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: п. «а», «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII та п. 1, 2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII. 
При цьому, вказані закони містять розбіжності, зокрема, у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  у редакції, чинній до прийняття Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII та 54 роки за п. 2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII.
Позивачка вважає, що у ситуації, що склалася, підлягає застосуванню правило розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного і того ж предмету - на користь невладного суб`єкта - приватної особи. Відтак, на її думку, відповідач мав  застосувати п. «б» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
На обґрунтування подання суддя Донецького окружного адміністративного суду   Михайлик А.С. зазначила, що станом на теперішній час існує різна практика вирішеннями аналогічних спорів апеляційними судами.
У вказаному поданні зазначено, що у провадженні Донецького окружного адміністративного суду та в інших судах на території України знаходяться справи з такими ознаки:
- позивачі є особами, які після прийняття 23 січня 2020 року Конституційним Судом України рішення № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) звернулись за призначенням пенсії згідно зі статтею 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ, оскільки вказані норми із зазначеними змінами визнані неконституційними;
- відповідачами є один і той самий суб`єкт владних повноважень - територіальні органи Пенсійного фонду України, вповноважені на вирішення питання про призначення пенсії;
- спірні відносини стосуються набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах позивачами, що досягли пенсійного віку, визначеного статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ;
- позивачами у даних справах заявлено аналогічні позовні вимоги (визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо призначення пенсії статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ.
З огляду на наведене, суддя Донецького окружного адміністративного суду вважає, що справа № 200/7587/20-а та адміністративні справи №№ 200/7845/20-а, 200/8976/20-а, 200/7801/20-а, 200/8863/20-а, 200/9147/20-а, 200/7805/20-а, 200/6425/20-а, 200/7604/20-а, 200/9032/20-а, 200/9338/20-а, 200/8872/20-а, 200/8126/20-а, 200/8852/20-а, 200/8143/20-а, 200/7016/20-а, 200/8401/20-а, 200/7654/20-а, 200/8429/20-а, 200/8419/20-а, 200/8213/20-а, 200/8548/20-а, які знаходяться в провадженні цього ж суду, є типовими. 
Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2020 року витребувано з Донецького окружного адміністративного суду матеріали типових справ для вирішення питання про відкриття провадження у зразковій справі за вказаним поданням.
На виконання вимог зазначеної ухвали Донецьким окружним адміністративним судом скеровано матеріали справ №№ 200/7845/20-а, 200/8976/20-а, 200/7801/20-а, 200/8863/20-а, 200/9147/20-а, 200/7805/20-а, 200/6425/20-а, 200/7604/20-а, 200/9032/20-а, 200/9338/20-а, 200/8872/20-а, 200/8126/20-а, 200/8852/20-а, 200/8143/20-а, 200/7016/20-а, 200/8401/20-а, 200/7654/20-а, 200/8429/20-а, 200/8419/20-а, 200/8213/20-а, 200/8548/20-а.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі №200/7587/20-а як зразковій, Суд виходить із такого.
У розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) типові адміністративні справи - це адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.
Згідно з частиною першою статті 290 КАС України, якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 290 КАС України для вирішення питання про відкриття провадження у зразковій справі Верховний Суд може витребувати з відповідного суду (судів) матеріали типових справ.
Інститут зразкових рішень запроваджений з метою підвищення ефективності правосуддя шляхом розвантаження судів та спрощення процедури розгляду справ. Розгляд типової справи як зразкової має відбуватись у правовідносинах, які виникли насамперед внаслідок нового чи зміненого правового регулювання у певній сфері суспільних відносин, що в свою чергу зумовлює необхідність скерування практики застосування таких змін з метою їх правильного сприйняття і реалізації.
Ознаками типових справ для цілей вирішення питання про відкриття провадження у зразковій справі є сукупності таких умов: один і той же суб`єкт владних повноважень, спір виник з аналогічних підстав, відносини регулюються одними нормами права, позивачі заявили аналогічні вимоги.
Справа не має ознак типової за умов: спору щодо правильності застосування норми матеріального права немає; у випадку постановлення судом рішення по суті позовних вимог буде вирішено спір між позивачем і відповідачем у конкретній справі.
У справах, визначених Донецьким окружним адміністративним судом як типові, зокрема, №№200/8429/20-а, 200/8126/20-а, 200/6425/20-а, 200/7801/20-а, 200/7805/20-а, 200/7654/20-а, 200/9032/20-а, так само, як і у справі №200/7587/20-а, відповідачами є структурні підрозділи Пенсійного фонду України, а позовні вимоги стосуються визнання неправомірними рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ. При цьому, як вбачається зі змісту позовних заяв у вказаних вище справах, підставою для відмови у призначенні позивачам пільгової пенсії стало недосягнення ними пенсійного віку, передбаченого п. 2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з тим, у справах №№200/7845/20-а, 200/7604/20-а, 200/8143/20-а, 200/8863/20-а, 200/9147/20-а, 200/8401/20-а, 200/8548/20-а, 200/8872/20-а, 200/8976/20-а, 200/7016/20-а, 200/8852/20-а та 200/8419/20-а підставою для відмови у призначенні позивачам пільгової пенсії, окрім недосягнення передбаченого п. 2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку, стало  також непідтвердження ними наявності страхового стажу та пільгового стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. При цьому, у даних справах, поміж іншого, позивачі просять суд зобов`язати пенсійний орган зарахувати їм загальний страховий стаж та пільговий стаж за відповідні періоди роботи на підприємствах зі шкідливими і важкими умовами праці на основі поданих ними документів.
У справі №200/9338/20-а позивачка звернулася з позовом до територіального підрозділу Пенсійного фонду України та просила зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. 
З огляду на вищезазначене,  колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що предмет та підстави позову у вказаних справах не є тотожними та мають істотні відмінності, що не дозволяє стверджувати про їхню типовість.
Визначальною ознакою типової справи є наявність певної кількості індивідуальних спорів осіб із суб`єктом владних повноважень щодо застосування певних норм матеріального права.
Тобто, в кожному випадку суду необхідно дослідити та встановити конкретні індивідуальні обставини, що складають підставу позову.
Подібність (єдність) предмету позову та ідентичність учасників спору, за умови наявності інших істотних обставин, які підлягають встановленню в ході судового розгляду справи, не свідчать про типовість таких справ та, відповідно, можливість їх однакового вирішення.
Аналізуючи зазначені вище обставини, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах вимагає встановлення судом в індивідуальному порядку наявності у особи передбачених законом підстав для її призначення, зокрема, відповідного страхового стажу та стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списками №1 і №2 шляхом перевірки поданих нею документів пенсійному органові.
Предмет спору у таких справах є суто індивідуальним і не може вважатися типовим в розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів Верховного Суду також звертає увагу, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень України судові справи №№200/9338/20-а, 200/7845/20-а,  200/8863/20-а, 200/8548/20-а, 200/8872/20-а, 200/9032/20-а, зазначені у поданні судді Донецького окружного адміністративного суду Михайлика А.С.  як типові, уже розглянуті судом по суті та за результатами їх розгляду ухвалені відповідні рішення. 
З огляду на те, що норма частини 1 статті 290 КАС України передбачає можливість звернення до Верховного Суду із поданням про розгляд справи як зразкової за умови перебування у провадженні одного або декількох адміністративних судів значної кількості типових адміністративних справ, колегія суддів зазначає, що вказівка у поданні на справи, які уже розглянуті по суті свідчить, що таке подання складене із порушенням законодавчих вимог щодо його змісту. 
Відповідно до частини шостої статті 290 КАС України Верховний Суд відмовляє у відкритті провадження у зразковій справі, якщо подання не відповідає вимогам частини першої та (або) другої цієї статті, зокрема через значні розбіжності у їх фактичних обставинах, які унеможливлюють прийняття для них зразкового рішення.
Оскільки     специфіка предмету розгляду справ, наведених у поданні Донецького окружного адміністративного суду, а також відмінність предмету і підстав позовів у цих справах унеможливлює прийняття по них зразкового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за вказаним поданням.
Керуючись статтями 241, 248, 290 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за поданням судді Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С. про розгляд Верховним Судом адміністративної справи №200/7587/20-а як зразкової.
Справу №200/7587/20-а та матеріали справ, направлені на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2020 року, повернути до Донецького окружного адміністративного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не може бути оскаржена.
Суддя доповідач:                                                                          Т.Г. Стрелець 
Судді:                                                                                          А.А. Єзеров          
                                                                                          Л.В. Тацій 
                                                                                          В.М. Бевзенко
                                                                                          В.М. Шарапа