ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 р. 	Справа № 480/6383/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 р. (постановлену суддею  Соп`яненко О.В.) по справі № 480/6383/20
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства ,              Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області                     
про оскарження рішень та дій державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до  Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкаля С.П. про оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця щодо виконання виконавчого листа № 480/1576/20, виданого  Сумським окружним адміністративним судом. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачці надано строк для усунення недоліків адміністративного позову шляхом надання до суду уточнення позовних вимог, з урахуванням строків звернення до суду, а також всіх наявних доказів на обґрунтування позовних вимог.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 р. адміністративний позов повернуто ОСОБА_1 , оскільки позивачкою порушено строку звернення до суду, який  передбачений ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачка,  не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить: скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 р. та поновити їй строк на оскарження повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без  прийняття до  виконання від 02.09.2020 р.; скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального  та  процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивачкою не пропущено строк звернення до суду з позовом про оскарження рішення та дій державного виконавця, встановлений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а  судом першої інстанції безпідставно застосовано до спірних правовідносин десятиденний строк звернення до суду, який передбачений ст. 287  Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема про повернення заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги  підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що   ОСОБА_1  звернулася до суду з порушенням строку, передбаченого ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки 09.09.2020 р. позивачка отримала повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.09.2020 р., а з адміністративним позовом до суду звернулася лише 23.09.2020 р., та позивачкою суду не повідомлені обставини, які об`єктивно перешкоджали їй оскаржити вищевказане повідомлення, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав неповажними підстави пропуску строку звернення до суду із вказаною позовною заявою.
Суд апеляційної  інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних  підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч. 6 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
 Відповідно до п. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно із ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка оскаржує повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.09.2020 р., яке позивачкою отримано 09.09.2020  р., а до  суду з вказаним позовом вона звернулася на десятий робочий день  23.09.2020 р., тобто, в строк, передбачений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
На виконання ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 р. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, позивачкою подано заяву, в якій  вона  просила поновити їй  строк  звернення до суду, оскільки до суду з вищевказаним позовом вона звернулася в строк, передбачений ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Проте, судом першої інстанції не постановлено ухвалу про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку, а лише повернуто позовну заяву позивачці. 
Відповідно до правової позиції, викладеної в рішеннях Європейського Суду з прав людини  від 13.01.2000 р. по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28.10.1998 р. по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії", надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми може призвести до позбавлення заявників права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики  Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику  Суду як джерело права.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви, оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом у строк, передбачений  ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», та судом першої інстанції не постановлено ухвалу про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку за результатами розгляду заяви  позивачки про поновлення їй строку звернення до суду з вказаним позовом.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Сумського  окружного адміністративного суд від 03.11.2020 р.  скасуванню, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст.  242, 243, 250, 287, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -    

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 по справі № 480/6383/20  скасувати.  
Справу № 480/6383/20 за позовом ОСОБА_1   до  Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства, Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області  про оскарження рішень та дій державного виконавця, направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін