Справа № 149/2501/20 
Провадження № 33/801/1045/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач: Медвецький С. К.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року                           м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

27 вересня 2020 року о 21:15 год. по вул. Миру в с. Уланів Хмільницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen «Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в присутності двох свідків із застосуванням приладу Drager. Результат огляду – 0,70% проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Вирішено питання про судовий збір.
При постановленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що працівниками поліції не було обґрунтовано зупинку транспортного засобу. Також порушено порядок огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння.
На думку заявника огляд на стан сп`яніння проведено всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Також вказав, що судом першої інстанції в порушення вимог статей 268, 277-2 КУпАП не було належним чином повідомлено його про день та час розгляду справи, указуючи, що повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду, в той час як він отримав повістку вже після судового розгляду.
Поза увагою суду залишилося те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено із суттєвим порушенням законодавства, яке визначає процедуру такого огляду, а саме працівниками поліції використано газоаналізатора «Drager Alcotest 6810». Використання такого технічного засобу для огляду на стан сп`яніння не дозволено Міністерством охорони здоров`я та Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики (Держспоживстандарт).
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
27 вересня 2020 року о 21:15 год. по вул. Миру в с. Уланів Хмільницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volkswagen «Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.
Відповідно до акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» від 27 вересня 2020 року, результат огляду – 0,70 проміле. Акт складено в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров?я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов?язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп?яніння.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Посилання заявника в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння процедури такого огляду, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджено належними та допустимими доказами.
Твердження заявника, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», який не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому результати такого тесту не можна вважати належним доказом, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
З матеріалів справи слідує, що під час огляду ОСОБА_1 інспектором поліції за допомогою приладу «Drager Аlkotest 6810» № ARBL-0794, даний пристрій вказав 0,70 проміле алкоголю в крові.
Газоаналізатор «Drager Alcotest», який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволений для застосування на території України, тобто є спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований працівниками поліції, що спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність його використання.
Згідно з Інструкцією з експлуатації спеціального технічного засобу «Drаgеr Аlсоtеst 6810» передбачено градуювання та сервісне обслуговування приладу не менше одного разу на 12 місяців. 
Як слідує з матеріалів справи, калібрування газоаналізатора Alcotest 6810 здійснено 18 лютого 2020 року та дійсне до 18 лютого 2021 року. 
Окрім цього, доводи апеляційної скарги про невідповідність технічного засобу «Drager Alcotest 6810», не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення з огляду наступне.
ОСОБА_1 підписав акт огляду на стан сп`яніння, погодившись з його результатами (а.с. 9). Більше того, працівниками поліції було оформлено направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння у Хмільницькій ЦЛР, однак останній відмовився. 
Указані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу та не виявив бажання пройти огляд у медичному закладі охорони здоров`я.
З огляду на викладене, працівниками поліції був проведений огляд у відповідності до Інструкції та ст. 266 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу, то вказані доводи є необґрунтованими і висновок суду не спростовують.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було оглянуто матеріали відеофіксації з нагрудної камери працівника поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , яке мало місце 27 вересня 2020 року о 21:15 год. по вул. Миру, в с. Уланів Хмільницького району Вінницької області.
З указаного відеозапису слідує, що в ході спілкування з водієм, працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано водієві пройти освідування у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 погодився на проведення освідування.
Крім цього, на відеозаписі ОСОБА_1 , при безпосередньому контакті з працівниками поліції, не заперечував факт керування транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив його права передбачені ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не заслуговують на увагу. 
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Так, 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням був повідомлений про призначення розгляду справи на 20 листопада 2020 року о 09:40 год. (а.с. 17).
20 листопада 2020 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебуває на лікуванні (а.с. 13-14).
Розгляд справи відкладено на 30 листопада 2020 року о 09:40 год. (а.с. 16).
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно зі ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року).
За таких умов, питання в цій справі стосується не лише того, якою мірою суд першої інстанції забезпечив своєчасне надіслання скаржнику процесуальних документів, а того, в якій мірі суд перешкоджав його розумним зусиллям отримати ці документи.
Отже, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення та мав час і можливість скористатись своїми правами.
Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП, у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Поворознюка Бориса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                          С.К. Медвецький